Справа № 404/2058/23
Номер провадження 1-кп/404/120/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000222 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не вказано, уродженця м.Жовті Води Дніпропетровської області, українця, громадянина України,з вищою освітою,не одруженого, працюючого помічником директора ТОВ «Оникс системз», проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілих ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 23.01.2022 року о 06 години 47 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , здійснював рух в темну пору доби по неосвітленій зовнішнім вуличним освітленням вулиці Соборна в м. Кропивницький, зі сторони вулиці Комарова в напрямку вулиці Велика Перспективна.

Під час руху у вказаному напрямку, ОСОБА_3 , порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 "б" і "д" Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) (п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху») проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху.

Так, під час руху в складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювалися темною порою доби, відсутністю вуличного освітлення, ОСОБА_3 був неуважним, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем.

При цьому ОСОБА_3 , будучи достатньо проінформованим про наявність по напрямку свого руху регульованого світлофором перехрестя вулиці Соборна з вулицею Глінки в місті Кропивницький, та на якому по ходу його руху було подано сигнал, що відповідно до вимог п. 8.7.3 (е) ПДР України (е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух…) забороняє рух (горіло червоне світло), не зупинився, а навпаки продовжив рух через перехрестя прямо, чим грубо порушив вимоги п. 8.10 ПДР України (п. 8.10 У разі подання світлофором … сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62, якщо їх немає перед світлофором, пішохідним переходом...).

Вищевикладені протиправні дії водія ОСОБА_3 та грубе порушення ним вимог п.п. п. 8.7.3 (е), 8.10 ПДР України призвели до того, що під час проїзду регульованого пішохідного переходу на перехресті вулиць Соборна-Глінки, допустив наїзд автомобіля, під його керуванням, на пішоходів ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які переходили проїзну частину зліва направо по ходу його руху, в межах регульованого пішохідного переходу на дозволяючий сигнал світлофора (зелений).

Тобто, порушення вищезазначених вимог ПДР України водієм ОСОБА_3 , згідно висновку судової інженерно-транспортної (автотехнічної експертизи обставин ДТП) № 348/354/23-27 від 07.02.2023 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої:

- пішохід ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 119 від 23.02.2023 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забою речовини головного мозку, крововиливів під тверду та павутинну мозкові оболонки, лінійного перелому кісток склепіння та основи черепу з переходом на передню черепну ямку, перелому правої виличної кістки, передньої та задньобокової стінок правої верхньощелепної пазухи, комірок решітчастої кістки справа, крововиливів в лобно-скронево-тім`яних ділянках з обох сторін, синців (2) в ділянці обох орбіт, садна (1) в центральній частині лобної ділянки з переходом на ліву частину до початку скроневої ділянки, садна (1) в лобно-скроневій ділянці праворуч, садна (1) в ділянці лівої вилиці з деяким переходом на скроню, садна (1) в ділянці спинки та кінчика носу неправильної подовженої форми, розміром 4,5*1,5 см; закритої тупої травми грудної клітки: переломів ребер праворуч по білягрудинній лінії-3,4,5,6 ребра з темно-червоними крововиливами навколишні м`які тканини; закритої тупої травми кінцівок: садна (1) в ділянці нижньої третини правого плеча по зовнішній поверхні, множинних саден тилу правої кисті на рівні 3-5 фаланг, саден (2) в ділянці тильної поверхні лівої кисті, садна (1) в проекції кульшового суглобу праворуч, повного подвійного поперечного перелому середньої третини діафізу правої малогомілкової кістки, внутрішньосуглобового осколкового перелому дистального мета епіфізу правої великогомілкової кістки з повним відривом зовнішньої щиколотки, саден (2) в ділянці гомілково-ступневого суглобу праворуч по передній та внутрішніх поверхнях, які в своїй сукупності мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та в даному випадку призвели до смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 в медичному закладі. Смерть останнього знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень на тілі постраждалого ОСОБА_11 , переважна більшість яких розташована по передній та правій бічній поверхні тіла, останній міг бути звернений правою боковою та частково передньою поверхнею тіла до об`єкта, що травмував. При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_11 етиловий алкоголь не виявлено.

- пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 230 від 03.03.2023 отримав тілесні ушкодження у вигляді вторинно-відкритого перелому середньої третини правої стегнової кістки із зміщенням, закритого перелому середньої третини обох кісток правої гомілки із зміщенням уламків, рани та садна потиличної ділянки голови, які в своїй сукупності відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке викликало тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть одного потерпілого, а також заподіяли середньої тяжкості тілесне ушкодження іншому потерпілому.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 23.01.2022 року керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_2 вул.Соборній у м.Кропивницькому, допустив порушення пунктів Правил дорожнього руху, які вказані у обвинуваченні, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_11 отримала тяжкі тілесні ушкодження та помер, а потерпілий ОСОБА_8 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Він повністю підтверджує обставини вчинення злочину, вказані у висунутому йому обвинуваченні, погоджується із кваліфікацією його дій, отриманими потерпілими тілесними ушкодженнями, розкаюється у вчиненому. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 визнає частково.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що інші учасники, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорються.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть одного потерпілого, а також заподіяння середньої тяжкості тілесне ушкодження іншому потерпілому.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до ст.ст.50, 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є неумисним закінченим тяжким злочином, особу винного, який працює, характеризується виключно позитивно, осудний, не одружений, на обліках в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, раніше не судимий.

До визначених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків потерпілому ОСОБА_8 .

Визначених ч.1 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання суд враховую практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив неумисний закінчений тяжкий злочин, повністю визнав вину у вчиненому правопорушенні, працює, на обліках в лікарнях не перебуває, раніше не судимий, характеризується позитивно, суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення йому за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України з позбавленням права керування строком на два роки. Однак, оскільки обвинувачений повністю визнав вину та розкаявся у вчиненому, частково відшкодував збитки потерпілим, характеризується позитивно, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 і попередження нових кримінальних правопорушень без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. Підстави до застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання не встановлені.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину та критичним ставленням до вчиненого, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання. Таку міру покарання суд вважає необхідною не тільки для покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, а й для його виправлення.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Крім того, у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 та ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого про стягнення з останнього 500 000 грн. та в інтересах доньки ОСОБА_12 про стягнення 700 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд приходить до наступного.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідного до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.

Суд вважає необхідним цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 та в інтересах доньки ОСОБА_12 в цій частині задовольнити частково, оскільки потерпілій ОСОБА_6 та ОСОБА_12 діями ОСОБА_3 дійсно була завдана моральна шкода, яка виразилась у моральних стражданнях із-за смерті чоловіка, втрати батька, але враховуючи, що шкода завдана у зв`язку з необережними діями обвинуваченого, ґрунтуючись на принципах розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути її у сумі 500 000 грн. на користь ОСОБА_12 та 300 000 на користь ОСОБА_6 , а в іншій частині позову відмовити.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази: автомобіль «ВАЗ -21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_3 ; диски зберігати в матеріалах кримінального провадження

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 07.02.2023 року на автомобіль «ВАЗ -21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 4554 грн. 76 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 300 000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 500 000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди, завданої злочином.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Кіровському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1