Справа №:755/7812/23
Провадження №: 1-кс/755/1812/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні - т.в.о. заступника начальника 1 відділу СУ ГУ СБ України в АР Крим ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 вересня 2022 року за № 0001326, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 258-5, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 209 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

До слідчого судді цього місцевого суду надійшло вказане клопотання слідчого у кримінальному провадженні, котре погоджене з прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором третього відділу управління процессуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , у порядку ст. 200 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) Українипро зміну запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР 27 вересня 2022 року за № 0001326, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 258-5, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 209 КК України.

У клопотанні вказується, що СУ ГУ СБ України в АР Крим (адреса управління з 23 травня 2023 року, згідно даних ЄДР юридичних осіб, ФОП та громадських формувань, - м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 14-А) здійснюється досудове розслідування цього кримінального провадження у ході якого 22 лютого 2023 року, в порядку ч. 1 ст. 278 КПК, повідомлено ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК

24 лютого 2023 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 22 квітня 2023 року.

У зв`язку із завершенням 22 квітня 2023 року двомісячного строку досудового слідства, 14 квітня 2023 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва строк досудового розслідування продовжено до 5-ти місяців, тобто до - 22 липня 2023 року.

18 квітня 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 16 червня 2023 року.

Водночас, 25 травня 2023 року ухвалою Київського апеляційного суду було частково задоволені апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_7 та визначено у межах запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою альтернативний захід - заставу у розмірі 402600 грн.

26 травня 2023 року вказану заставу було внесено та на ОСОБА_7 покладено відповідні обов`язки, й з цього цьому у відношенні нього власне діє цей захід.

Разом із тим, під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження виникли нові обставини після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, у тому числі, які існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Так, у ході проведених 21-22 лютого 2023 року обшуків за місцями проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вилучено мобільні телефони, значну кількість комп`ютерної техніки та інші предмети і документи, які мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

01 березня 2023 року призначено комп`ютерно-технічну експертизу, яку доручено експертам Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України.

Результати експертних досліджень отримувались поетапно, зокрема, востаннє - 15 травня 2023 року, після чого, у відповідності до вимог ст. 223, 237 КПК,здійснювався огляд отриманої інформації, кінцеві результати котрого отримано - 25 травня 2023 року.

Крім того, враховуючи встановлені численні факти легалізації здобутих від діяльності ТОВ «ІСТ.НЕТ» на окупованій території коштів, які ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з елементами конспірації отримували від інших фігурантів кримінального провадження, використовуючи при цьому близьких родичів, їх банківські рахунки, у зв`язку із чим, до суду подано 9 клопотань про арешти майна, проведено 12 тимчасових доступів до банківських таємниць у різних банківських установах.

Зокрема, 26 травня 2023 року в АТ «Ощадбанк» проведено тимчасовий доступ до руху коштів рахунку, що належить дружині ОСОБА_7 - ОСОБА_10 та за результатами проведених тимчасових доступів у банківських установах, як вбачається з банківських виписок щодо руху коштів за період 2017-2022 роки на банківські рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , систематично здійснювалося зарахування коштів в сумі, у переважній більшості, біля 5000 грн. (є випадки надходження більших і менших сум), як з ідентифікацією відправника коштів, так і без такої. Зазначені факти підтверджують уникнення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 фінансового моніторингу щодо походження отриманих коштів, а також приховання отриманого прибутку від діяльності ТОВ «ІСТ.НЕТ» на тимчасово окупованих територіях України, зокрема т.зв. «ДНР».

Встановлено, що на банківські рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_9 у ПАТ «Уксоцбанк», АТ КБ «Приватбанк», АТ «Акцент-Банк», АТ «Укргазбанк», АТ «Універсалбанк», АТ «РСВ Банк», АТ «Правекс Банк» зараховано готівкою 11846810 грн. Також, ОСОБА_9 , у цей же період часу проведено операцій з придбання автомобілів та нерухомості без відкриття рахунків, з використанням готівкових коштів, на загальну суму 6350540 грн. Окрім того, наразі триває дослідження обставин придбання ряду нерухомості ОСОБА_9 .

У свою чергу ОСОБА_7 за період з 24 квітня 2014 року по 20 лютого 2023 року, достовірно знаючи, що грошові кошти одержані від незаконної діяльності ТОВ «ІСТ.НЕТ» на тимчасово окупованій території, всупереч діючому законодавству України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, маючи на меті надання вигляду правомірності володіння, користування та розпорядження цими коштами, вчинив дії, спрямовані на приховання та маскування незаконного походження грошових коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечних протиправних діянь, володіння ними, отримав 790820 грн., та провів операцій з придбання автомобіля без відкриття рахунків, з використанням готівкових коштів, на загальну суму 550000 грн.

Зокрема, лише від однієї з осіб, які були задіяні у передачі грошових коштів від діяльності ТОВ «ІСТ.НЕТ» на окупованій території - ОСОБА_11 за період 01 січня 2017 року до 01 березня 2023 року на карткові рахунки надійшло грошових коштів на загальну суму 559209,11 грн., із них особисто ОСОБА_7 - 418142,67 грн., його дружині ОСОБА_10 - 9552 грн., його батьку ОСОБА_12 - 131514,44 грн.

Крім того, фактичні дані свідчать про легалізацію інших коштів у спосіб придбання 14 вересня 2022 року нерухомості ОСОБА_7 з оформленням на підставі нотаріальних довіреностей на своїх близьких родичів - матір та батька, які фактично є пенсіонерами, наступних об`єктів нерухомості:

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120. Тип об`єкта: гараж, об`єкт житлової нерухомості: ні. Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 33.1. Адреса: АДРЕСА_1 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120. Тип об`єкта: гараж, об`єкт житлової нерухомості: ні. Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 31.9. Адреса: АДРЕСА_2 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120. Тип об`єкта: гараж, об`єкт житлової нерухомості: ні. Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 18.1. Адреса: АДРЕСА_3 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120. Тип об`єкта: гараж, об`єкт житлової нерухомості: ні. Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 18.5. Адреса: АДРЕСА_4 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120. Тип об`єкта: комора, об`єкт житлової нерухомості: ні. Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 3.2. Адреса: АДРЕСА_5 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120. Тип об`єкта: комора, об`єкт житлової нерухомості: ні. Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 3.2. Адреса: АДРЕСА_6 ,

В тому числі, ряд об`єктів нерухомості ОСОБА_7 оформив у інші періоди часу особисто на себе.

З метою встановлення фактів легалізації ОСОБА_7 доходів у ході протиправної діяльності у період 2014-2023 років, 15 травня 2023 року призначено оціночну будівельну експертизу придбаних ОСОБА_7 та ОСОБА_9 об`єктів нерухомості (всього - 24 об`єкти), яку доручено для організації виконання судовим експертам ІСТЕ СБУ, яка наразі триває.

Як вбачається з вищевикладеного, на цій стадії слідства існувала необхідність у здобутті відомостей, які мають істотне значення для оцінки всіх раніше здобутих доказів, зокрема стосовно обставин вчинення у латентній формі вищевказаних злочинів, у складі організованої групи з чітким розподілом ролей, із залученням до вказаної протиправної діяльності численних осіб, у тому числі громадян російської федерації та інших осіб.

Супутньо заявники покликаються і на те, що злочини, передбачені ч. 1 ст. 258-3 та ч. 3 ст. 258-5 КК, є суспільно небезпечними діяннями, які полягають у створенні терористичної групи чи терористичної організації, керівництві такою групою чи організацією або участі у ній, а також організаційне чи інше сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації, а також фінансуванні терористичної організації. Особливості способів вчинення таких злочинів полягають у тому, що вони застосовуються не як одинична дія, а у вигляді продуманої системи злочинної діяльності, яка здійснюється протягом тривалого періоду, для яких є характерна загальна особливість - навмисне виконання певних дій, у даному випадку - сприяння та фінансування діяльності терористичної організації «ДНР», а також прямий умисел. Спосіб приховування цих злочинів нерідко є складовим елементом злочинної діяльності, здійснюваної відповідно до єдиного задуму, оскільки, спосіб їх приховування передбачається заздалегідь, а тому методика розслідування такої категорії проваджень вказує, що на це потрібно більше часу та зусиль, що у сукупності вказує на віднесення проваджень до категорії складних.

Разом із тим, за результатами проведення зазначених та інших слідчих і процесуальних дій встановлені нові епізоди злочинної діяльності фігурантів кримінального провадження, відповідно, 29.05.2023 року слідчим управлінням Головного управління внесені відомості до ЄРДР та зареєстровано кримінальні провадження № 0000127 із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 258-5 КК; № 0000126 із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК; № 0000128 із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 209 КК.

02 червня 2023 року постановами прокурора зазначені вище кримінальні провадження об`єднано із кримінальним провадженням № 0001326 від 27 вересня 2022 року.

06 червня 2023 року ОСОБА_7 , в порядку ч. 1 ст. 278 КПК, повідомлено про підозру та змінено раніше повідомлену підозру, про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме:

- у вчиненні організованою групою сприяння діяльності терористичної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 та ч. 1 ст. 258-3 КК;

- у наданні чи зборі будь-яких активів прямо чи опосередковано з метою їх використання або усвідомленням можливості того, що їх буде використано повністю або частково для будь-яких цілей терористичною групою (організацією), вчинених організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258-5 КК;

- умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди України шляхом: реалізації та підтримки рішень держави агресора, передачі інших активів представникам держави-агресора, вчинених організованою групою, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 та ч. 1 ст. 111-2 КК;

- набутті, володінні, використанні, розпорядженні майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, та вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, джерела його походження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала, що таке майно повністю одержано злочинним шляхом, вчинені організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК.

Ця підозра, як вказує сторона обвинувачення, відповідає критеріям обґрунтованої, оскільки ґрунтується на фактичних даних з числа передбачених ст. 84 КПК, котрі в своїй сукупності доводять обставини вчинення описаних діянь з числа передбачених ст. 91 КПК.

Також, відповідно до ст. 177 КПК метою застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

? переховуватися від органів досудового розслідування та суду, позаяк він підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки, найбільша санкція, відповідно до ч. 1 ст. 258-5 КК України, передбачає максимальне позбавлення волі на строк 15 років, а тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, з метою його уникнення, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

? знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а також не встановлено інших учасників організованої групи, зважаючи на тяжкість та зухвалість інкримінованих підозрюваному діянь, а також на міру покарання, яка загрожує підозрюваному, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_7 , вчинятиме дії спрямовані на знищення або спотворення доказів у даному кримінальному провадженні, збір яких на даний час досудовим розслідуванням не завершено, що значно вплине на процес доказування вини підозрюваного;

? ризик незаконного впливу об`єктивізується встановленою КПК України процедурою отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. У зв`язку з чим достатня вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі;

? вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, адже ОСОБА_7 , маючи відповідні навики та безпосередній вплив на інших учасників організованої групи, може продовжити вчинити протиправні дії спрямовані на сприяння діяльності терористичної організації «ДНР», допомогу державі-агресору рф, оскільки наразі діяльність ТОВ «ІСТ.НЕТ» на окупованій території не припинена.

Отже, наявні підстави, з числа регламентованих ст. 200 КПК України, для зміни підозрюванмоу запобіжного заходу з застави на тримання під вартою.

ІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Прокурор групи прокурорів - прокурор третього відділу управління процессуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Сторона захисту зазначила, що зміна запобіжного заходу з застави на захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою є неприйнятим, з огляду на не доведення обставин регламентованих п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199, 200 КПК.

Щодо ризиків, то захист зауважив на тому, що стороною обвинувачення вони не є доведеними у дійсності та обумовлюються припущеннями учинення певних дій, а не фактами.

Зокрема, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду повністю спростовується наступним.

22 лютого 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

23 лютого 2023 року ОСОБА_7 прибув до ГУ СБУ в АРК для отримання клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Того ж дня о 16:00 год. в Шевченківському районному суді міста Києва призначено судовий розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу, куди ОСОБА_7 з`явився на розгляд, проте розгляд відклали на 24 лютого 2023 року.

Тобто, ОСОБА_7 з`явився добровільно 24 лютого 2023 року до Шевченківського районного суду міста Києва.

25 травня 2023 року ухвалою Київського апеляційного суду в т.ч. визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів для працездатних осіб, що складає 402600,00 гривень.

Після внесення застави ОСОБА_7 з`являвся до слідчого 9 разів: у травні 2023 року - 26, 29, 30 та 31 числа; у червні 2023 року - 06, 07, 08, 12, 13 та 20 числа вказаного місця.

Щоразу ОСОБА_7 прибував вчасно, незважаючи, що відстань від будинку ОСОБА_7 до фактичного розташування СУ ГУ СБУ в АРК понад 600 км.

Крім цього, ОСОБА_7 щодня в обідній час телефонує слідчому.

Тобто, ОСОБА_7 своім сумлінним ставленням до процесуальних обов`язків довів, що не має жодного наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, і не має жодної необхідності у виключному запобіжному заході задля забезпечення явки ОСОБА_7 .

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення спростовується тим, що жодних дій або спроб спрямованих на знищення або спотворення доказів у даному кримінальному провадженні перебуваючи на волі ОСОБА_7 не вчиняв, і жодного документального підтвердження наявності даного ризику сторона обвинувачення не надала, напроти, при проведенні слідчих та розшукових дій ОСОБА_7 надав доступ до свого мобільного телефону та не вчиняв жодних дій щодо перешкоджання обшуку у його будинку.

Ризик незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому

ж кримінальному провадженні, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, по-перше, забезпечується покладеним обов`язком на ОСОБА_7 ухвалою Київського апеляційного суду від 25.05.2023, а також спростовується тим, що за час перебування на свободі ОСОБА_7 не вчиняв жодних спроб впливати на свідків та іншого підозрюваного, який за даними оперативних працівників перебуває за кордоном.

В матеріалах кримінального провадження долучені допити:

- свідка ОСОБА_13 від 17 листопада 2022 року, який повідомив, що Макіївська виправна колонія у період з жовтня 2010 року до грудня 2018 року була підключена до інтернет-провайдера ІСТ.НЕТ, особисто він не знає ОСОБА_7 і не може повідомити жодних відомостей про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 ;

- свідка ОСОБА_14 , який зазначив під час допиту, що ОСОБА_15 з ним не контактував, а також, що йому невідомо, хто здійснював перереєстрацію ТОВ «ІСТ.НЕТ» і що йому невідомо, кому можуть бути відомі обставини діяльності «ІСТ.НЕТ»;

- свідка ОСОБА_10 , яка є дружиною ОСОБА_7 , і якій Законом гарантоване право не свідчити проти рідних і близьких.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується , передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, спростовується тим, що ОСОБА_7 ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, і з моменту звільнення не вчинив і не вчинить жодного кримінального правопорушення.

Також, захист вказав, що у ОСОБА_7 наявні міцні соціальні зв`язки на території України та купа позитивних характеристик.

ОСОБА_7 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_7 , у приватному будинку, який належить його дружині - ОСОБА_10 .

25 жовтня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сім`я ОСОБА_7 характеризується виключно позитивно, з початку повномасштабного вторгнення рф на територію нашої країни ОСОБА_7 та його дружина прихистила у своєму будинку 4 сім`ї з дітьми з різних куточків України (Харків, Київ).

З метою перевірки та підтвердження цих відомостей адвокат ОСОБА_5 звернулась до цих осіб з адвокатськими запитами, та з' ясувала таке:

? ОСОБА_17 у відповіді на запит зазначила, що до війни мешкала разом із сім`єю у м. Харків, 24 лютого 2022 року її друг, ОСОБА_18 , зателефонував і запропонував тимчасовий прихисток у нього вдома, де він проживав разом із своєю сім`єю. 25 лютого 2022 року вони виїхали до нього. Із цього дня до середини травня проживали у нього. ОСОБА_17 зазначила, що проживали безоплатно і характеризує ОСОБА_19 та його сім`ю дуже позитивно;

? так само, і ОСОБА_20 повідомив, що ОСОБА_21 прихистив їх з дружиною у себе в будинку, що сім`я ОСОБА_22 дуже порядна, добра та чуйна;

? ОСОБА_7 та його дружина завжди підтримували матеріально ЗСУ, дружина ОСОБА_7 - лікар, під час Революції Гідності на волонтерських засадах надавала медичну допомогу усім, хто цього потребував на ОСОБА_23 . Зараз ОСОБА_10 безоплатно лікує всіх військових (відповідь на адвокатський запит ОСОБА_24 , підтвердження ОСОБА_25 )

Але, на жаль, зараз потребує медичної допомоги ОСОБА_10 , наразі вона перебуває на стаціонарному лікуванні в Інституті офтальмології клініці Філатова.

ОСОБА_10 знаходиться на стаціонарному лікуванні у відділенні мікрохірургічного лікування патології рогівки ока з 13.06.2023 по теперішній час, їй діагностовано: праве око- міопія слабкого ступеня, ліве око- післятравматична виразка рогівки, загроза перфорації;

? дитина ОСОБА_7 знаходиться без батьків у родичів;

? за місцем мешкання характеризується як дружелюбний, на громадських засадах обслуговує підкачувальну станцію, долучався та фінансував будівництво водопроводу в селі Оболоння, надає допомогу сусідам.

? ОСОБА_26 , яка проживає по сусідству з ОСОБА_19 , зазначила, що завдяки ОСОБА_19 в селі є центральне водопостачання, ОСОБА_27 брав активну участь у проведенні та безпосередньо підключенні води, з давнього часу ОСОБА_27 займається волонтерською діяльністю, від початку війни приймав у себе вдома тимчасово переміщених осіб, зарекомендував себе як добрий, привітний сусід, надійна людина, до якої можна звернутися за допомогою в скрутку хвилину;

? те ж саме підтверджують і інші сусіди: ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 .

Отже, наявність дружини, малолітнього сина, постійного місця проживання підтверджує наявність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_7 , а це в свою чергу повністю спростовує ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду.

? ОСОБА_7 допомогає збройним силам, з початку війни в Україні надавав допомогу щодо роздачі гуманітарної допомоги у вигляді продуктів харчування, медикаментів, її доставки внутрішньо-переміщеним особам, пенсіонерам, одиноким матерія, багатодітним сім`ям, ЗСУ та іншим потребуючим.

Надав допомогу в придбанні позашляховика FORD RANGER XLT 4*4 D/C TDCI для виконання бойових завдань військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_7 надав допомогу в розробці технології передачі даних роботи систем очисток води. Моніторинг роботи даних систем, які встановлені в Донецькій, херсонській, Миколаївській областях, дають можливість контролювати роботу систем очистки води (якість води) та громадяни України прифронтових зон мають доступ до чистої питної води.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ПРОВАДЖЕННЯ, що слідують з порушеного питання

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року задоволено частково апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_4 , ОСОБА_31 , скасовано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.06.2023 включно, та постановлено нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого ОВС 1 відділу слідчого управління ГУ СБ України в АР Крим ОСОБА_8 погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження підозрюваному ОСОБА_7 , строку тримання під вартою, до 21.06.2023 року, без визначення розміру застави, задовольнити частково. Продовжити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 16.06.2023 року, включно. Одночасно визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів для працездатних осіб, що складає 402600,00 гривень. У разі внесення застави покласти обов`язки: не відлучатись із населеного пункту у якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора та/або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

КАС встановив, як дійсні обставини передбачені п. 1-2, ч. 1 ст. 194 КПК та констатував, що їх уникнення можливе в т.ч. за умови застави з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК.

Підозра відповідала критеріям обґрунтованої за ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Ризики визнано дійсними, однак встановити їх конкретний перелік (враховуючи, що мав місце факт скасування в цілому судового рішення з постановленням нової ухвали по суті питання) з ухвали КАС, як і мотивів того, чому вони визнані наявними, складно, а тому враховано аргументи слідчого судді (відображені ним в ухвалі Шевченківського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року; див. джерело - https://reestr.court.gov.ua/Review/110604370, згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру), позаяк саме його висновки власне переглядав суд апеляційної інстанції, та як наслідок слідчий суддя з`ясував, що дійсними в той час були такі ризики: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ІV. КРИМІНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 200. Клопотання слідчого, прокурора про зміну запобіжного заходу

1. […] слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді […] із клопотанням про зміну запобіжного заходу, […].

2. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:

1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;

2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

4. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; […].

V. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Слідча суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (див. постанову Верховного суду України від 16 березня 2017 року у справі № 671/463/15-к) та з порушеного питання регламентує тільки сам порядок звернення та умови, коли така потреба може настати.

Отже, перед наданням оцінки обставинам визначеним ст. 200 КПК, слідча суддя вважає за необхідне окреслити межі питання, що має бути вирішено при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходи.

Чинний кримінальний процесуальний закон виокремлює правомочності як сторони обвинувачення (ст. 200 КПК), так і сторони захисту (ст. 201 КПК) звернутись до суду з відповідним клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Як вже було зазначено, ухвалою суду апеляційної інстанції щодо підозрюваного було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативи у вигляді застави.

У постановах Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі № 286/1695/18, від 18 грудня 2018 року у справі № 628/969/18 суд касаційної інстанції на підставі системного аналізу положень ст. 181, 309 КПК зауважив, що поняття «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, але й випадки зміни запобіжного заходу, коли суд обирає інший захід. Слід зауважити, що таких висновків Верховний Суд дійшов у контексті можливості апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про зміну запобіжного заходу.

Разом з тим, на переконання слідчого судді, з огляду на засади диспозитивності, змагальності та свободи у поданні доказів, доведенні їх переконливості (ст. 22, 26 КПК) при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу сторона, яка звернулась з таким клопотанням, має легітимні очікування, що її правове становище за наслідками розгляду такого клопотання не погіршиться порівняно з тим, що існувало на момент звернення, а слідчий суддя в свою чергу уповноважений вирішувати виключно ті питання, які винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження.

Іншими словами, при розгляді клопотання про зміну підозрюваному запобіжного заходу відправною точкою є оцінка дійсності обставин вказаних заявником, як передумова звернення у порядку ч. 2 ст. 200 КПК, та у разі їх підтвердження оцінка всіх інших відомостей.

Тож, аналізуючи обставини цього кримінального провадження та обмірковуючи, чи є підстави для зміни запобіжного заходу за клопотанням, слідчий суддя виходила з такого:

(і) щодо того, чи існували обставини під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати

Суд вважає, ці обставини не є встановленими, позаяк сторона обвинувачення усвідомлювала, що

a) 21-22 лютого 2023 року нею були проведені обшуки за місцями проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та що за їх наслідками вилучено мобільні телефони, значну кількість комп`ютерної техніки та інші предмети і документи.

b) 01 березня 2023 року призначено комп`ютерно-технічну експертизу, яку доручено експертам Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України, позаяк експертиза можу бути проведена або ж за постановою слідчого, або ж прокурора. Яким чином дані експертизи змінили хід історії в цій справі, у зверненні не розкрито, а тому і слідчий суддя, не вдається до самостійного відшукування цих обставин.

с)15 травня 2023 року призначено оціночну будівельну експертизу придбаних ОСОБА_7 та ОСОБА_9 об`єктів нерухомості (всього - 24 об`єкти), яку доручено для організації виконання судовим експертам ІСТЕ СБУ, яка наразі триває, тому лише після її завершення та встановлення вагомих даних вона зможе вказуватиме на дійсність обставин визначених ч. 2 ст. 200 КПК;

(іі) щодо того чи виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу нові обставини

06 червня 2023 року ОСОБА_7 , в порядку ч. 1 ст. 278 КПК, повідомлено про підозру та змінено раніше повідомлену підозру, про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме за ч. 3 ст. 28 та ч. 1 ст. 258-3; ч. 3 ст. 258-5; ч. 3 ст. 28 та ч. 1 ст. 111-2; ч. 3 ст. 209 КК.

Ці обставини відповідають критеріям вказаним в п. 1 ч. 2 ст. 200 КПК.

Відповідно, для їх аналізу слід відповісти на питання, котрі постають з положень ч. 1 ст. 194 КПК, оскільки вони обумовлюється не обставинами загального характеру, зокрема, допущенням з боку підозрюваного умов дотримання попереднього запобіжного заходу, або ж обов`язків покладених у порядку ч. 5 ст. 194 КПК, чи тих, котрі витікають з норм ст. 42 КПК, чи новими відомостями про особу, в т.ч. з числа вказаних в ст. 178 КПК, а слідують саме зі збільшення об`єму підозри особі.

Отже, відповідаючи на постановлені питання, котрі виникли, в силу вказаних стороною обвинувачення мотивів для зміни запобіжного заходу, Суд враховує, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Так, останній (порядок) визначає, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1, 2 ст. 131 КПК України).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу, згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний, згідно ст. 178 КПК України, оцінити в сукупності всі обставини щодо підозрюваного, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше; 10) наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Тобто, застосування запобіжного заходу здійснюється у конкретному кримінальному провадженні та вимагає досить детального аналізу не тільки фактичних обставин вчинення правопорушення, але й врахування особи, яка є ймовірним суб`єктом його вчинення.

Перелік обставин, які б свідчили «за» або «проти» обрання запобіжного заходу, може бути лише приблизним і не є вичерпним. З огляду на це, у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини з числа передбачених ст. 178 вказаного Кодексу.

В цій ситуації відносно підозрюваного установлено такі дані, як-то:

- ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Донецьк, громадянин України, ІНН: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 , одружений, має на утриманні малолітню дитину;

- за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має задовільні соціальні зв`язки, для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію;

- у цьому провадженні повідомлено про підозруза ч. 3 ст. 28 та ч. 1 ст. 258-3; ч. 3 ст. 258-5; ч. 3 ст. 28 та ч. 1 ст. 111-2; ч. 3 ст. 209 КК.

В розрізі наведеного, вирішуючи по суті поставлене питання, слідчий суддя має з`ясувати наявність ряду обставин, на які вказують слідчий та прокурор:

(і) щодо обґрунтованості підозри

Винятково законами України визначаються діяння, які є кримінальними правопорушеннями (п. 22 ст. 92 Конституції України), зокрема ним (злочином) є передбачене Кримінальним кодексом України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину (ч. 1 ст. 11 КК України).

Таким чином, застосуванню запобіжного заходу має передувати підозра у вчиненні кримінального правопорушення, тобто діяння, яке підпадає під ознаки діянь, передбачених Особливою частиною КК, оскільки Верховний Суд України у п. 10 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 зауважив, що розглядаючи питання щодо запобіжного заходу, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину обґрунтованою, тобто чи є встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

При цьому, саме поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» (від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-57721) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, від 21 квітня 2011 року, § 175, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-204031).

Тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (див. справу «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», § 32). Під поняттям «обґрунтованої підозри» у скоєнні кримінального правопорушення розуміється «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин» («Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», заява № 15172/13, від 29 травня 2019 року, § 88, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-193543).

Вирішення питання про наявність «обґрунтованої підозри» потребує встановлення: (а) фактичної складової, що включає наявність фактичних обставин, що вказують на причетність певної особи до вчинення кримінального правопорушення; (b) матеріально-правової складової, що включає наявність у діянні особи складу певного правопорушення за національним кримінальним законом.

Для дотримання фактичної складової підозри щодо причетності особи до вчинення кримінального правопорушення необхідна наявність певних об`єктивних підстав (фактів або інформації), на основі яких можна небезпідставно стверджувати, що відповідна особа могла вчинити злочин. Наявність таких «об`єктивних підстав» має підтверджуватися певними відомостями чи доказами, які повинні відповідати вимогам належності та допустимості, при цьому бути достатніми для висновку про причетність певної особи до вчинення конкретного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя виходить з того, що:

(1) докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (див. постанову ВС від 28 березня 2019 року у справі № 154/3213/16), у той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК України);

(2) на вказаному етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу з урахуванням того, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи для навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (див. рішення «Murray v. the United Kingdom», заява № 18731/91, від 08 лютого 1996 року, §55, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-57980; «K.-F. v. GERMANY», заяви № 144/1996/765/962, § 57, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-58119).

Проаналізувавши долучені до клопотання документи за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК, слідчий суддя вважає, що наявні у провадженні фактичні дані, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК (протоколи слідчих дій, висновки експертів та інші документи) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких йому повідомлено про таку підозру, оскільки в своїй сукупності вказують на існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг їх вчинити.

Зокрема факт причетності слідує з:

- протоколів оглядів від 20 жовтня 2022 року, 16 листопада 2022 року , 12 та 14 грудня 2022 року, 02 січня 2023 року, у ході яких підтверджено факти діяльності рос. ООО «ИСТ.НЭТ» (торгова марка «EAST.NET») на території ДНР, її реєстрації за законодавством ДНР (рос. ИКЮЛ 36560875, юр. адрес: ДНР, 83092, г. Донецк, Буденновский район, ул. 230-й Стрелковой дивизии, дом 9», «Свидетельство о государственной регистрации юридического лица серии НОМЕР_3 (рег. №01 01 06 000858)»), та відкриття рахунків у т.зв. «Центральному республіканському банку ДНР» (рос. «р/с в ЦРБ ДНР г. Донецка»), а також отримання ліцензій на надання телекомунікаційних послуг т.зв. «Министерства связи ДНР» (рос. «лицензия №СМ-0145 от 05.12.2017 на предоставление телекоммуникационных услуг по передаче данных, за исключением телекоммуникационных услуг по передаче данных для целей передачи голосовой информации» та рос. «лицензия №СО-0063 от 01.02.2018 на предоставление телекоммуникационных услуг для кабельного (не эфирного) вещания»); поширення власною інтернет мережею, невизначеному колу користувачів у місті Донецьк, телеканалів «Россия 24», «НТВ», «Оплот», «Оплот 2», «Новороссия», «Первый канал», «Россия 1», «Звезда», «REN-TV» та інших, котрі виправдовують, визнають правомірною, заперечують збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, та глорифікують її учасників, чим сприяла діяльності терористичній організації;

- протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 17 листопада 2022 року, відповідно до показань якого підтверджено факт надання зазначених вище телекомунікаційних послуг «EAST.NET» у період 2010-2018 років Макіївській виправній колонії;

- протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 21 листопада 2022 року, згідно з показаннями якого після окупації у 2014 році частин Донецької та Луганської областей, до м. Донецька періодично приїжджали ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а діяльність ТОВ «ІСТ.НЕТ» продовжувалась у Будьонівському районі м. Донецька;

- протоколу огляду від 03 листопада 2022 року, яким також підтверджено фінансово-господарську діяльність ТОВ «ІСТ.НЕТ» за участі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ;

- повідомленням ДКІБ СБУ від 16 грудня 2022 року № 30/1/1-11418 щодо обставин протиправної діяльності ТОВ «ІСТ.НЕТ»;

- протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 22 лютого 2023 року, у ході якого останній визнав вину в інкримінованому злочині, передбаченому ч.1 ст. 258-3 КК України, та дав показання щодо зазначеної протиправної діяльності, які узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження;

- протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 21 лютого 2023 року, яка підтвердила факт фінансово-господарської діяльності ТОВ «ІСТ.НЕТ» за участі ОСОБА_7 на тимчасово окупованій території «ДНР»;

- протоколу допиту свідків ОСОБА_32 та ОСОБА_33 від 21 лютого 2023 року, які показали, що у ході обшуку місця проживання ОСОБА_7 , від ОСОБА_10 дізнались про діяльність ТОВ «ІСТ.НЕТ» за участі ОСОБА_7 та інших осіб на тимчасово окупованій території «ДНР»;

- протоколу огляду від 14 квітня 2023 року інформації, що міститься у мобільному телефоні ОСОБА_7 марки «Dodgee», модель «S97Pro», IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , відповідно до якої останній відповідав за технічну складову, організацію робіт по підключенню абонентів, адміністрування сайту, білінг (автоматизована система розрахунків), узгоджував вартість та тарифи по наданню послуг абонентам доступу до інтернет, налаштування ІР-адрес сайту і iptv-телебачення ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », мав у розпорядженні права доступу та паролі на вхід до локальної (внутрішньої) мережі east.net.ua, здійснював контроль за таким доступом співробітників, які находяться на окупованій території, погоджував конспіративні обставини отримання незаконних прибутків, узгоджував зі ОСОБА_34 підключення пседооргану прокуратури «ДНР», за адресою: м. Донецьк, вул. Літке, буд. 8;

- протоколом огляду від 26 квітня 2023 року інформації, що міститься у мобільному телефоні ОСОБА_7 марки «Blackview», модель «BL6000Pro», IMEI: НОМЕР_6 , відповідно до якої, підтверджено факти обумовлення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_34 за участі інших невстановлених осіб організаційних та технічних питань, вартості обладнання та робіт щодо встановлення АПК «СОРЗ» у ТОВ «ІСТ.НЕТ», а також безпосередньої участі ОСОБА_7 у фінансово-господарській діяльності рос. «ООО ИСТ.НЕТ» та інших обставин вчинення кримінальних правопорушень;

- протоколом огляду від 25 травня 2023 року інформації, що міститься у мобільному телефоні ОСОБА_7 марки «Blackview», модель «BL6000Pro», IMEI: НОМЕР_6 , відповідно до якої, в каталозі за шляхом розміщення «Download/» виявлено файли з назвами «довр-сть (1) (1) (1).docx» (відповідно до інших матеріалів кримінального провадження, вказаний документ отриманий ОСОБА_7 з метою вчинення дій, спрямованих на приховання своєї участі в діяльності рос. ООО «ИСТ.НЭТ», у спосіб формальної зміни засновників товариства на підконтрольних осіб з числа громадян рф), «ПРОТОКОЛ.doc» (зазначений документ являє собою рос. «Протокол общего собрания участников общества с ограниченной ответственностью «ИСТ.НЕТ» № 3, яким 03.02.2023 учасниками товариства ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вирішено привести статут ТОВ «ІСТ.НЕТ» у відповідність з діючим законодавством російської федерації. Відповідальним за реєстрацію змін у статутні документи в «Едином государственном реестре юридических лиц российской федерации» визначно ОСОБА_34 ), та «УСТАВ РФ.pdf» (рос. «УСТАВ ОБЩЕСТВА С ОГРАНИЧЕННОЙ ОТВЕТСТВЕННОСТЬЮ «ИСТ.НЕТ» (Новая редакция), УТВЕРЖДЕН Протоколом № 3 Общего собрания участников ОБЩЕСТВА С ОГРАНИЧЕННОЙ ОТВЕТСТВЕННОСТЬЮ «ИСТ.НЕТ» от «03» февраля 2023 года», яким приведено статут ТОВ «ІСТ.НЕТ» у відповідність з діючим законодавством російської федерації). В ході огляду метаданих вказаних файлів за допомогою програмного забезпечення «exiftool(-k).exe» виявлено дати створення та внесення змін вказаних файлів, а саме: «довр-сть (1) (1) (1).docx» створено - 12.08.2022, дата внесення змін - 25.01.2023, «УСТАВ РФ.pdf» створено - 02.02.2023, дата внесення змін - 02.02.2023, «ПРОТОКОЛ.doc» створено - 24.01.2005, дата внесення змін - 02.02.2023;

- протоколом огляду від 10 травня 2023 року інформації, що міститься у системному блоці (який був вилучений у ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_9 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_9 (за місцем реєстрації ТОВ «ІСТ.НЕТ»), де виявлено: «заявление о регистрации» виконане російською мовою від імені директора ТОВ «ІСТ.НЕТ» ОСОБА_9 , яке було скеровано на адресу т.зв. «Министерства Информации и Массовых Коммуникаций ДНР», у зазначеній заяві серед іншого було вказано відомості про учасників: ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ; «Договор № 00570 банковского счета» із «Центральным Республиканским Банком Донецкой Народной Республики» від 03.12.2014 підписаний ОСОБА_9 , як директором, на підставі Уставу товариства, від імені рос. ООО «ИСТ.НЕТ» (рос. ИКЮЛ 36560875, юр. адрес: ДНР, 83092, г. Донецк, Буденновский район, ул. 230-й Стрелковой дивизии, дом 9»; «Свидетельство о регистрации средства массовой информации ООО «ИСТ.НЕТ» «Министерства Информации и Массовых Коммуникаций ДНР» від 06.07.2014; ряд документів щодо: переписки ТОВ «ІСТ.НЕТ» із псевдоорганами «ДНР» про припинення трансляції українських та україномовних телеканалів із подальшим забезпеченням трансляції заборонених в Україні телеканалів «ДНР» та рф; фінансово-господарської діяльності ТОВ «ІСТ.НЕТ» на окупованій території, прихованої від українських органів, в т.ч. прихованих прибутків, які у подальшому легалізовувались в Україні; матеріально-технічного забезпечення діяльності товариства; зображень посвідчень представників псевдорганів «ДНР» - старшого лейтенанта «МГБ ДНР» ОСОБА_35 , старшого офіцера відділу по інформаційно-пропагандистській роботі «МО ДНР» ОСОБА_36 , з якими, найймовірніше, учасниками організованої групи велись переговори щодо діяльності ТОВ «ІСТ.НЕТ» на окупованій території та інші відомості протиправної діяльності;

- протоколом огляду від 11 травня 2023 року інформації, що міститься у ноутбуці марки «LENOVO YOGA 730-151KB», с/н НОМЕР_7 (який був вилучений у ході обшуку місця проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_10 ), якою також підтверджується протиправна діяльність ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_34 , ОСОБА_37 , зокрема, виявлені фінансово-господарські документи ТОВ «ІСТ.НЕТ» на окупованій території, відомості про рух коштів, які в подальшому легалізовувались учасниками організованої групи, документація необхідних технічних змін щодо переходу на російську платіжну систему, переписка ОСОБА_7 , інших учасників та невстановлених працівників щодо поточної діяльності ТОВ «ІСТ.НЕТ» на окупованій території, виписки руху коштів ТОВ «ІСТ.НЕТ» у «Центральному Республиканскому Банку Донецкой Народной Республики», які підтверджують фінансування терористичної організації «ДНР» внаслідок сплати ТОВ «ІСТ.НЕТ» податків, зборів, інших необхідних платежів, а також інша значима інформація щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень;

- висновком експерта ІСТЕ СБУ від 09 травня 2023 року № 205/2, про те що за результатами проведеної комп`ютерно-технічної експертизи в пам`яті IPTV-приставки «MX Q PRO», МАС: С44ЕАС07ЕС0А (яка була вилучена у ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_9 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_9 (за місцем реєстрації ТОВ «ІСТ.НЕТ»), встановлене програмне забезпечення (застосунок) «IPTV» налаштований для трансляції телеканалів, у тому числі «Россия 24», «НТВ», «Оплот», «Оплот 2», «Новороссия», «Первый канал», «Россия 1», «Звезда», «REN-TV»;

- виписками руху коштів щодо рахунків ОСОБА_7 , його близьких родичів, ОСОБА_9 у відповідних банківських установах, якими підтверджуються факти незаконної легалізації коштів.

У зв`язку з чим, вважати підозру явно неприйнятною неможливо, оскільки стороною обвинувачення надано важливі відомості (протоколи слідчих дій, інші документи), які вказують на те, що причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною.

В той час, як сама обґрунтована підозра, згадана в статті 5 § 1(c) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії (йдеться про стадію вирішення питання щодо того чи іншого запобіжного заходу). Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, в якому підозрюється особа, і полягає подальша мета розслідування.

Як наслідок є дійсними обставини, визначені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

(іі) щодо наявності ризиків

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

Достовірність ризиків може бути встановлена шляхом перевірки відомостей про: 1) наявність документів, які дають змогу виїхати за межі країни; 2) майновий стан особи, який дає змогу існувати в умовах переховування, у тому числі за межами країни; 3) наявність громадянства іншої держави або документів, які дають право тимчасово чи постійно проживати на території іншої країни; 4) наявність членів родини, які проживають на території іншої країни та можуть надати тимчасовий чи постійний притулок підозрюваному; 5) наявність можливості (службове становище, безпосереднє знайомство, родинні зв`язки, матеріальний вплив тощо) впливу на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; 6) інші обставини, які вказують на достовірність ризиків, - та повинна оцінюватися з урахуванням конкретних обставин кожного кримінального провадження.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

З його урахуванням слідчий суддя погоджується з доводами клопотання про наявність ризиків регламентованих п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Дійсність вказаних ризиків слідчим суддею оцінено у світлі факторів, пов`язаних з характером особи підозрюваного, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та того, що вони належним чином вмотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема:

(а) Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, то слід зауважити, що у рішенні ЄСПЛ «Loizidou v. Turkey» (заява № 15318/89, від 18 грудня 1996 року, § 43, 53, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-58007), у тому числі йшлося про події, що мали місце на території Республіки Кіпр під час окупації частини її території Туреччиною та судом було прямо зазначено, що норми Конвенції не можуть застосовуватись у відриві від реального стану справ та загального контексту проблеми.

Слідчий суддя враховує фактичну ситуацію в Україні, а саме те, що з 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території нашої держави введений воєнний стан, який триває по цей час.

Введення в країні воєнного стану було обумовлено збройною агресією Російської Федерації проти України, розпочатої 20 лютого 2014 року, внаслідок чого частина території України (Автономна Республіка Крим і місто Севастополь) є анексованою, деякі райони Донецької та Луганської областей є тимчасово окупованими, а сама збройна агресія починаючи з 24 лютого 2022 року набула повномасштабного характеру (див. п. 5.1 Рішення КС України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 у справі № 3-192/2020 (465/20), відповідно, на думку слідчого судді, положення КПК України не можуть застосовуватись у відриві від реального стану справ в України та загального контексту проблеми, викликаної збройною агресією РФ.

Підсумовуючи наведене, слідчий суддя зауважує, що до обставин ризику втечі безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях (див. в т.ч. з цього питання пункт 8 рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, котрі відповідають критеріям офіційних згідно Рішення РС України № 23 від 05серпня 2022 року).

Також, при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі наявні обставини, зокрема, серед таких обставин підлягає оцінюванню «тяжкість покарання», що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК).

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» (заява № 33977/96, від 26 червня 2001 року, § 80, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-59613), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні по справі «Punzelt v. Czech Republic» (заява № 31315/96, від 25 квітня 2000 року, § 76, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-58785), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Разом з тим зазначена обставина має враховуватися крізь призму суб`єктивного сприйняття особою можливої загрози настання покарання за вчинення правопорушення, тобто фактично йдеться про ту потенційну загрозу, настання якої може спробувати уникнути підозрюваний. Саме тому, на думку слідчого судді, комплексний аналіз суворості можливого покарання має включати не тільки вид і міру санкції, передбаченої КК України, але й інші обставини негативного характеру для особи, яких вона може зазнати не тільки в результаті постановлення обвинувального вироку, але й під час самого розслідування.

Небезпеку переховування від правосуддя, на думку слідчого судді, не можна виміряти тільки залежно від тяжкості можливого покарання з точки зору самої санкції статті КК, адже її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних чинників, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її незначною, зокрема, треба враховувати характер особи, його моральні якості, наявні кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, а також його контакти. В цьому ключі тяжкість є тільки релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Відповідно, забезпечуючи таку оцінку, суд враховує, що (1) підозрюваний підозрюється у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК, є тяжким та особливо тяжкими злочинами, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі, зокрема, на строк до 15 років, що в поєднанні (2) з даними про його особу, зокрема, характер, моральні якості, наявні кошти, зв`язки з державою, контакти, вказують на те, що в сукупності ці обставини дають підстави вважати, що серйозність покарання, в даному випадку, є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

(b) ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є дійсними з огляду на характер підозри в цій справі, котра стосується нині 4 окремих складів кримінальних правопорушень, згідно ст. 2, 11 КК.

(с) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а також не встановлено інших учасників організованої групи, тож всі ці обставини потребують вивчення, з`ясування та аналізу у порядку ст. 9 КПК, однак їх доступність для підозрюваного вказує на даний ризик;

(d) щодо ризику впливу, то оцінюючи його наявність у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний, не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, іншим підозрюваним, яким відомі обставини вчинення злочину, у яких останній підозрюється, може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Отже, наявність ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Відповідно є доведеними обставини, визначені п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

(ііі) щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів

Згідно ст. 194 КПК України наявність ризику є підставою для застосування запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід у кримінальному провадженні убезпечить від його настання, слідчий суддя ураховує таке.

У відношенні підозрюваного нині діє запобіжний захід у вигляді застави.

При оцінці потреба застосування іншого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що така потреба є слушною за умови, що нині діючий запобіжний захід не має змоги запобігти встановленим ризикам (знову ж таки за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього).

В цій ситуації ризики встановлені, як з часу застосування запобіжного заходу, так і по цей час є ідентичними. Змінився сам характер підозри, а саме збільшився йог об`єм (висунуто підозру і за іншими статями КК), однак все одно найбільш тяжкою є санкція стаття КК за якою у відношенні підозрюваного власне визначався запобіжний захід - застава.

Власне оцінку цій події та її наслідку для провадження в питанні долі запобіжного заходу Суд розглядав, як ключову, та з її урахуванням, все ж таки, констатує, що визначений підозрюваному запобіжний захід у вигляді застави виявив себе як ефективний по цей час, позаяк з час застосування запобіжного заході у вигляді застави не було встановлено порушенні підозрюваними обов`язків, котрі були покладені у порядку ч. 5 ст. 194 КПК та вказаних в ст. 42 КПК.

В т.ч. захист зауважив, та прокурор не спростовував фактів того, що підозрюваний з часу дії запобіжного заходу у вигляді застави прибував на всі виклики.

Відповідно, зміна самої підозри, висунення нової, однак за кримінальні правопорушення, котрі мають меншу санкцію, ні ж порушення вказане в первинній підозрі, та при одному і тому ж самому переліку ризиків, не вказує, в цій справі, на наявність обставин визначених ст. 200 КПК, як таких, котрі вказують на потребу в триманні особи під вартою.

Позаяк, в силу ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Тобто, фактично у КПК існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути загальними й абстрактними. В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, особу має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів.

Підставою для правомірного обмеження права на свободу через застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є, зокрема, рішення, яке не просто формально ухвалює суд, а воно має бути обґрунтованим, справедливим (див. п. 4 рішення КС України від 25 червня 2019 року № 7-р/2019).

Конституційний Суд у рішенні від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009 висловив позицію, що встановлення обмежень прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини).

В цій ситуації, запропонований у клопотанні підхід не є справедливим та пропорційним, адже фактично, за умови його реалізації, особа маючи сумлінну поведінку, виконуючи визначені їй «правила гри» (йдеться про обв`язки за КПК України) буде взята під варту, при відсутності навіть натяку на поведінку з її боку, котра давала б підстави сприймати її особу, як таку, що веде себе неприйнятно з часу висловленої їй довіри (дня початку дії запобіжного у вигляді застави) та чого вона явно не могла очікувати, адже такі наслідки виникають, навпаки, у разі протилежної поведінки.

За цього об`єму вихідних даних не можливо, навіть, виокремити легітимну мету такої дії, бо, на думку слідчого судді, тримання під вартою не має перетворюватися на своєрідну «прелюдію» до завчасного відбування особою можливого покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки Конституційний Суд України неодноразово вказував, що обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими (див. п. 4 рішення КС України від 25 червня 2019 року № 7-р/2019).

Посилання на положення ч. 6 ст. 176 КПК у питанні саме запобіжного заходу у вигляді застави не є ключовими в силу норм абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК згідно із Законом № 2198-IX від 14.04.2022 із змінами, внесеними згідно із Законами № 2531-IX від 16.08.2022, № 2997-IX від 21.03.2023, яка вказує, що під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави (тобто йдеться про право, а не обов`язок слідчого судді) у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

З огляду на викладене слідчий суддя у ракурсі установлених фактичних обставин вважає, що, на даному етапі кримінального провадження, запобіжний захід у вигляді застави є достатнім заходом забезпечення кримінального провадження, таким, потреба у застосуванні якого є доречною (слушною) в цей час, адже саме він (1) буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та (2) зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК України, та які були встановлені судом.

Водночас, слідчий суддя дійшла переконання, що прокурором не було доведено, що чинний запобіжний захід у вигляді застави не здатний нівелювати існуючі у цьому кримінальному провадженні ризики, а тому у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

З цих підстав та керуючись ст. 200, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

відмовити у задоволенні клопотання слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні - т.в.о. заступника начальника 1 відділу СУ ГУ СБ України в АР Крим ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального приводження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 вересня 2022 року за № 0001326.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, з урахуванням того, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК Українипостановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17:45 год. 27 червня 2023 року.

Слідча суддя ОСОБА_38