ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4734/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1163/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 серпня 2023 року, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області Гуляйпільського району с. Зелене, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 6 жовтня 2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 серпня 2023 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 6 жовтня 2023 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що прокурор довів ті обставини, які свідчать про наявність ризиків перешкоди розгляду кримінального провадження, можливості обвинуваченого переховуватися від суду та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати відносно нього цілодобовий домашній арешт за місцем його мешкання, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї скарги вказує, що під час судового провадження прокурор, не дотримуючись вимог ч. 2 ст. 184 КПК України, з порушенням строку для ознайомлення, надав йому копію клопотання про продовження строку тримання під вартою, а саме на початку судового засідання, також стороною обвинувачення, в порушення вимог п. 5 ч. 1 с. 184 КПК України жодного разу не надавались матеріали, які підтверджують заявлені ним ризики та виправдовують необхідність такого продовження, жодний із цих ризиків не існує.

Зазначає, що прокурором не було підтверджено можливість переховуватися від суду, оскільки не було надано доказів, що до нього раніше застосовувались запобіжні заходи, умови яких він порушував, а посилання прокурора на те, що до нього вже застосовувався запобіжний захід у вигляді застави, який нібито є не дієвим спростовується тим, що він його не порушував.

Крім того вказує, що стосовно того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення є недоведеним та відсутні підстави вважати, що відносно нього дієвим буде лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з матеріалів справи не вбачається.

Вважає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги вимоги ч. 3 ст. 176 КПК України, згідно яких суд відмовляє у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 цією статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вказує, що в матеріалах кримінального провадження немає фактичних даних, на підставі яких можна вважати з достатньою вірогідністю, що інші міри запобіжного заходу не забезпечили б належної поведінки, при цьому суд мотивовано не врахував його сімейний стан, соціальні зв`язки , стан його здоров`я, місце проживання.

Звертає увагу на те, що він має постійне місце проживання, має позитивні характеризуючи дані, має на утриманні 3 малолітніх дітей.

Зазначає, що не було взято до уваги той факт, що на даний час він знаходиться під вартою майже 5 років, що майже в 2 рази більш мінімально можливого призначеного покарання та еквівалентно 2/3 максимально призначеному покаранню за його обвинуваченням навіть у разі доведеності його вини.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу та вказала, що розумні строки розгляду справи порушені, попередні судимості обвинуваченого не повинні братись до уваги.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 8 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, факт неодноразового відбування ним покарання в місцях позбавлення волі в минулому, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду та таким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який і надалі продовжує існувати свідчить той факт, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення в тому числі злочинів за ст. 121 та ст. 289 КК України, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання з місць позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України під час знаходження відносно нього кримінального провадження за ч. 1 ст. 121 КК України, де йому було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а інкримінований йому злочин за ч. 1 ст. 263 КК України вчинений під час знаходження в суді відносно нього кримінальних проваджень за ч. 2 ст. 289 та ч. 1 ст. 121 КК України, що свідчить про високу схильність обвинуваченого до вчинення інших аналогічних злочинів.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України з корисливих мотивів, що в сукупності свідчить про продовження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак, на думку колегії суддів, ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

З приводу доводів довготривалого перебування обвинуваченого під вартою слід зазначити, що враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, які кореспондується з характером суспільного інтересу, складність кримінального провадження, кількість учасників судового провадження та обсяг дослідження доказів, в даному випадку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

При цьому, слід зазначити, що до обвинуваченого ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні вже був застосований запобіжний захід як у вигляді домашнього арешту так і у вигляді альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, після внесення якої обвинувачений був звільнений з-під варти.

Отже, застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належну процесуальну поведінку та не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченими ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене вище посилання в апеляційній скарзі на наявність постійного місця проживання та наявність дітей не може бути безумовною підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

При цьому, відомостей про наявність позитивних даних обвинуваченого, на які вказує останній в апеляційній скарзі, матеріали кримінального провадження не містять.

З приводу доводів, що обвинуваченому було надано клопотання про продовження застосування запобіжного заходу перед початком судового засідання, то слід вказати, що вимоги ст. 331 КПК України зобов`язують суд за наявності клопотань під час судового розгляду розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування, навіть у разі надання копії такого клопотання обвинуваченому для ознайомлення перед початком судового засідання.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 серпня 2023 року, якою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 6 жовтня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 335/4734/18