Справа № 530/1419/21
Номер провадження 1-кп/530/4/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" липня 2023 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 12.05.2021 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Проценки Зіньківського району Полтавської області та жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої, розлученої, українка, громадянка України, з повною загальною середньою освітою, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судима, у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11.05.2021, близько 02 години 30 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на автодорозі поблизу господарства по АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки із ОСОБА_5 , з метою заподіяння їй тілесних ушкоджень , умисно штовхнула своїми руками в область грудної клітки ОСОБА_5 , від чого остання впала спиною на асфальт, а ОСОБА_4 сівши зверху на її тулуб, схопила своїми руками голову ОСОБА_5 повернула її вліво від себе та піднявши вгору, вдарила головою ОСОБА_5 об асфальтне покриття автодороги.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 завдано тілесних ушкоджень у вигляді набряку м`яких тканин на обличчі, саден на обличчі, крововиливу в слизову оболонку верхньої губи, ділянок виривання волосся на голові, які згідно з висновком судово- медичної експертизи №122 від 13.05.2021 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Продовжуючи свою протиправну діяльність 31.07.2021 року близько о 16 год 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на подвір`ї господарства по АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки із ОСОБА_6 , умисно завдала йому одного удару кулаком правої руки в обличчя, в область лівого ока, чим спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді гематоми в підочній ділянці зліва, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 229 від 02.08.2021 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 вчинила кримінальні проступки , передбачені ч.1 ст.125 КК України.

Ухвалою суду від 19.12.2022 року кримінальне провадження №0000146 від 12.05.2021 року в частині факту нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбачених ч.1 ст.125 КК України - закрито на підставі п.7 ч. 1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_5 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вимогами ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дане підтверджується сукупністю наступних доказів.

Надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даного кримінального правопорушення, судом перш за все враховано вимоги ст.ст. 28,62 Конституції України, ст. 370 КПК України, ст.ст. 3,13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року, практику Європейського суду з прав людини, якими передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише національним і європейським законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.

Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.

Стаття 16-1 КПК України передбачає, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності.

Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час розгляду справи в суді, ОСОБА_4 свою вину в інкримінуємому їй злочині визнала частково.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченою, її вина у пред`явленому їй обвинуваченні підтверджується наступною сукупністю доказів.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив фактичні обставини, які вказані в обвинувальному акті.

Свідок ОСОБА_7 судовому засіданні показав, що він працює інспектором ВП №4 Полтавського РУП та в кінці липня 31.07.2021 року був в СОГ і виїжджав на виклик, де відбувся сімейний конфлікт між ОСОБА_8 , її співмешканцем та ОСОБА_9 в м.Зіньків по вулиці Дроздівська Полтавської області. Пам`ятає як ОСОБА_4 зайшла на господарство і там був ОСОБА_10 та пальцем чи рукою махнула і попала ОСОБА_11 під око, яке відразу напухло, до цього у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень не було. Він разом з іншими працівниками поліції припинили конфлікт, зібрали документи й поїхали.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що він працює начальником чергової частини ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області. 31.07.2021 року прибував у складі службового наряду як відповідальним від керівництва підрозділу, оскільки цього дня близько 16 год до підрозділу надійшло звернення від громадянки ОСОБА_14 про те, що з сусідами відбувається конфлікт. Він разом з іншими працівниками ОСОБА_15 та ОСОБА_16 приїхали на виклик за адресою: АДРЕСА_2 де стало відомо зі слів ОСОБА_14 про те, що громадяни ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 стукали у вікна її будинку з метою викликати її на розмову. Ця розмова відбувалася біля входу в будинок ОСОБА_4 . Даний будинок являється квартирним і територія перегороджена парканом і в наявності була хвірточка, потім між ОСОБА_14 та вищевказаними особами відбувалася словесна сварка,а через деякий час на подвір`ї даного господарства з`явився ОСОБА_20 , який намагався втрутитися в дану суперечку і здійснював напрямок руху до паркану, який здійснює розмежовування даних квартир. Працівник поліції ОСОБА_16 знаходився поруч з ОСОБА_8 і намагався її в словесній формі заспокоїти щоб вона не йшла на територію даного господарства. З метою запобігання вподальшому даної сварки в свою чергу він заспокоював ОСОБА_21 щоб він не втручався в дану сварку щоб це не призвело да настання якихось наслідків. В подальшому ОСОБА_13 , ОСОБА_20 і ОСОБА_16 перемістилися за територію паркану через хвірточку і знаходилися біля входу від житла ОСОБА_5 . На даній території вони розмістилися наступним чином ОСОБА_4 стояла повернута обличчям до ОСОБА_22 ,а він був повернутий обличчям до неї, ОСОБА_10 стояв позаду них,а ОСОБА_20 продовжував намір наблизитися до даних громадян. ОСОБА_13 став на дорозі і перешкоджав йому, тобто до всіх інших громадян він був повернутий спиною і через деякий час почув крик від ОСОБА_23 про те, що ОСОБА_4 нанесла удар в обличчя, коли обернувся на обличчі ОСОБА_12 побачив гематому під оком, яка почала збільшуватися, до цього тілесних ушкоджень у ОСОБА_23 не бачив. В подальшому зі слів працівника поліції ОСОБА_22 йому стало відомо, що ОСОБА_16 був свідком того як безпосаредньо ОСОБА_4 нанесла удар кулаком правої руки в область ока ОСОБА_24 . На запитання обвинуваченої чи бачив він відеозйомку з її мобільного телефона ОСОБА_13 повідомив, що дійсно ОСОБА_14 показувала на її мобільному телефоні відеозйомку з якої було видно, що вона знаходиться біля паркану, який розділяє господарство з палицею в руках і наносила нею удари по паркану та махала палицею в бік громадян: ОСОБА_12 і ОСОБА_25 , а потім відеозйомку було припинено. На відео не бачив ніяких дій які загрожували її життю та здоров`ю.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показала, що потерпілий ОСОБА_10 є її чоловіком і в липні місяці 2021 року вони приїхали до дочки ОСОБА_27 , привезли продукти харчування, коли зайшли в двір дочка була вся в сльозах і повідомила, що ОСОБА_14 її побила. ОСОБА_28 як матір це дуже воспалило і вона пішла до ОСОБА_14 щоб поговорити навіщо вона побила її дочку. ОСОБА_14 взяла біту і хотіла її ударити, а чоловік ОСОБА_10 почав заступатися, потім вона втягла ОСОБА_12 в свій двір і хотіла вдарити бітою по голові. ОСОБА_29 вихватила з її руки біту, при цьому ОСОБА_14 поводила себе агресивно. В ході суперечки ОСОБА_4 вдарила чоловіка кулаком під око і втекла до свого двору, в чоловіка зразу вискочив фінгал і вони пішли шукати лід, щоб прикласти, але фінгал був дуже великий, після чого пішли до лікарні. До цієї події тілесних ушкоджень у чоловіка не було.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні показав, що на даний час є працівником ГУНП в Полтавській області, до цього працював в ВП №4 м. Зіньків. Того дня, дату не пам`ятає він перебував в СОГ і разом з іншими працівниками ОСОБА_15 та ОСОБА_31 виїжджав на виклик в м. Зіньків за місцем проживання ОСОБА_32 .. Дане господарство на два хазяїни і між сусідами виникла конфліктна ситуація. На місці події був ОСОБА_10 з дружиною, які стояли поблизу входу до будинку ОСОБА_33 .. Потерпілий стояв позаду ОСОБА_34 , а ОСОБА_4 перед ним і чітко правою рукою вона повз ОСОБА_22 , при цьому зачепивши його, завдала удар ОСОБА_11 під око, до цього тілесних ушкоджень у останнього не було. Після цього зібрали документи і поїхали далі працювати.

Свідок ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні показала, що вона проживає в АДРЕСА_3 разом з співмешканцем ОСОБА_35 та двома неповнолітніми дітьми, по сусідству проживають ОСОБА_20 та ОСОБА_4 , які ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями та вживають наркотичні засоби. Час від часу у них виникають конфлікти. 31.07.2021 року близько 16 год до неї приїхали батьки ОСОБА_29 та ОСОБА_10 ,яким вона повідомила, що 30.07.2021 року до її квартири без дозволу забігла ОСОБА_14 та нанесла одного удару кулаком в обличчя, після чого вибігла до свого подвір`я. І вона з даного приводу звернулася до поліції. Після цього батьки вирішили поговорити з ОСОБА_36 та погукали її. Коли ОСОБА_14 вийшла з квартири то ввімкнула відео на телефоні залишивши його на столику біля своєї квартири та взявши до рук біту направилася в бік її батьків. ОСОБА_14 поводила себе агресивно та замахнулася правою рукою щоб нанести бітою удар по ОСОБА_37 , в свою чергу ОСОБА_10 захистив матір відштовхнувши біту. Після цього ОСОБА_14 зайшла до їхнього господарства і приїхали працівники поліції, яких викликала ОСОБА_38 . Працівники поліції намагалися розібратися в ситуації та припинити конфлікт і цей момент до господарства підійшов ОСОБА_20 , який висловлювався нецензурною лайкою і почав їм погрожувати , а ОСОБА_38 скочила з місця та почала знову агресивно себе поводити. Працівники поліції намагалися вгамувати ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , в цей час ОСОБА_10 стояв позаду поліцейського, а ОСОБА_14 перед поліцейським і кулаком право руки нанесла ОСОБА_11 одного удару в область лівого ока, від чого в нього з`явилася велика гематома. До цього у ОСОБА_12 на обличчі тілесних ушкоджень не було .

Свідок ОСОБА_41 , який в судовому засіданні показав, що він проживає в АДРЕСА_3 разом з співмешканкою ОСОБА_27 та двома неповнолітніми дітьми, по сусідству проживають ОСОБА_20 та ОСОБА_4 , які ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями та вживають наркотичні засоби. Час від часу у них виникають конфлікти. 31.07.2021 року близько 16 години до них приїхали батьки ОСОБА_42 та ОСОБА_10 ,яким ОСОБА_43 повідомила, що 30.07.2021 року вона перебувала вдома і до її квартири без дозволу забігла ОСОБА_14 ,яка нічого непояснюючи нанесла одного удару кулаком в обличчя, після чого вибігла до свого подвір`я. ОСОБА_43 з даного приводу звернулася до поліції. Після цього батьки вирішили поговорити з ОСОБА_36 та погукали її. Коли ОСОБА_14 вийшла з квартири то ввімкнула відео на телефоні залишивши його на столику біля своєї квартири та взявши до рук біту направилася в бік ОСОБА_25 та ОСОБА_44 .. ОСОБА_14 поводила себе агресивно та замахнулася правою рукою щоб нанести бітою удар по ОСОБА_37 , в свою чергу ОСОБА_10 захистив матір відштовхнувши біту. Після цього ОСОБА_14 зайшла до їхнього господарства і приїхали працівники поліції, яких викликала ОСОБА_4 . Працівники поліції намагалися розібратися в ситуації та припинити конфлікт і цей момент до господарства підійшов ОСОБА_20 , який висловлювався нецензурною лайкою і почав їм погрожувати , а ОСОБА_38 почала знову агресивно себе поводити. Працівники поліції намагалися вгамувати ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , в цей час ОСОБА_10 стояв позаду поліцейського, а ОСОБА_14 перед поліцейським і кулаком правої руки нанесла ОСОБА_11 одного удару в область лівого ока, від чого в нього з`явилася велика гематома. До цього у ОСОБА_12 на обличчі тілесних ушкоджень не було . Працівники поліції зупинили конфлікт ОСОБА_14 та ОСОБА_45 направили до їхньої квартири .

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, згідно якої потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що 31.07.2021, близько 16 години 00 хвилин, в АДРЕСА_2 заявнику завдано тілесні ушкодження в область лівого ока.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254 від 01.08.2021 року, згідно якого вказано, що 31.07.2021, близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_4 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_6 ..

Згідно висновку судово-медичної експертизи №229 від 02.08.2021 року ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока, який утворився від одноразової дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути кулак людини, чи інший схожий за характером предмет, що діяв з силою достатньою для утворення тілесних ушкоджень, можливо в строк та при обставинах, на які вказує потерпілий,та які викладені у постанові, медичній документації та на які вказує підекспертний і в своїй сукупності згідно Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року п. 1.5.2.в кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.08.2021 року з DVD-диском до нього за участі потерпілого ОСОБА_6 під час якого потерпілий розповів про обставини справи та показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ..

Згідно висновку експерта №240 від 10.08.2021 року, покази потерпілого ОСОБА_6 дані ним під час проведення слідчого експерименту та які фіксовані в представленому протоколі проведення даної слідчої дії - об`єктивним даним судово-медичної експертизи, щодо способу нанесення, локалізації, характеру та механізму утворення тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого відповідають .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.08.2021 року з DVD-диском до нього за участі свідка ОСОБА_5 під час якого свідок розповіла про обставини справи та показав механізм нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ..

Згідно висновку експерта № 241 від 10.08.2021 року покази свідка ОСОБА_5 дані нею під час проведення слідчого експерименту та які фіксовані в представленому протоколі проведення даної слідчої дії об`єктивним даним судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 щодо способу нанесення, локалізації, характеру та механізму утворення тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого відповідають.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.08.2021 року за участі свідка ОСОБА_46 з додатком ДВД диском до нього під час якого свідок розповів про обставини справи та показав механізм нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ..

Згідно висновку експерта №242 від 10.08.2021 року, покази свідка ОСОБА_46 дані ним під час проведення слідчого експерименту та які фіксовані в представленому протоколі проведення даної слідчої дії - об`єктивним даним судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 , щодо способу нанесення, локалізації, характеру та механізму утворення тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого відповідають.

Постановою дізнавача: начальника сектору дізнання ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_47 від 17.06.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000167 від 25.05.2021 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , неповнолітнього ОСОБА_50 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україні: і також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Загальні критерії доведення поза розумним сумнівом у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини сформульовані ним у п. 54 Рішення від 06.12.2007 року у справі «Козинець проти України» та п. 43 Рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», та зводяться до того, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №688/788/15-к, у постанові від 04.07.2018 року визначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Органами досудового слідства, дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.91 КПК України, однією з обставин, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається, зокрема, на прокурора.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_4 достатнє і необхідне для її виправлення і недопущення в подальшому скоєння нею злочинів, суд обставин, що пом`якшують покарання не вбачає.

Згідно зі ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази надані стороною обвинувачення за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Згідно вимог діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

Щире каяття це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину.

Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

З врахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 10.12.2004 року, №8 від 12.06.2009 року, №11 від 06.11.2009 року, того, ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення передбачене ст. 125 ч. 1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, яке відноситься до кримінального проступку; обставин вчиненого кримінального проступку, конкретні обставини справи, суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, обставин справи та наслідків, поведінку під час та після вчинення кримінального проступку, її ставлення до скоєного, а також особу ОСОБА_4 суд вважає, що виправлення підсудної та попередження вчинення нею нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому доцільно обрати їй покарання, передбачене чинним законодавством.

Адже, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Із досудової доповіді, складеної відносно обвинуваченої ОСОБА_4 Полтавським районним сектором №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області вбачається, що ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства - середній, виправлення обвинуваченої можливе без позбавлення або обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого, яку готує персонал органу пробації.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Також суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України, оскільки відсутні кілька обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Тому, з урахуванням зазначених обставин, а також відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, обвинуваченому необхідно для його виправлення і припинення нових кримінальних правопорушень, призначити покарання, пов`язане без позбавленням волі, що за переконанням суду буде відповідати тяжкості правопорушень і не становитиме «особистого надмірного тягаря для винного». Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні обвинуваченому саме такого виду покарання.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Згідно медичних довідок ОСОБА_4 - практично здорова.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази по справі: відсутні.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368 - 371,373-376, 380 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений через Зіньківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_1