Справа № 188/288/23
Провадження № 1-кп/188/95/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі судді, що головує ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000013 від 08.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області перебуває об`єднане кримінальне провадження, яке складається із кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0000013 від 08.01.2023, № 0000014 від 08.01.2023, № 0000018 від 29.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень,передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 185 КК України.

До суду надійшло письмове клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, у зв`язку з тим, що запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою закінчується 12.07.2023 о 14 годині 00 хвилин, а досудовим слідством зібрано достатньо доказів для обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і існують обґрунтовані ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу, вчинення нових кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор вказав, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто спробі переховуватися від суду, підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Прокурор зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності може вжити заходів до зміни місця свого проживання або іншим чином переховуватися від суду.

Прокурор наголосив, що ОСОБА_5 після вчинення інкримінованого йому злочину втік з місця події, певний час переховувався від органу досудового розслідування за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на потерпілого та свідків, прокурор підтверджує тим, що обвинувачений може перешкоджати явці до суду свідків, потерпілої з метою зміни показів або відмови від них, намагаючись у такий спосіб уникнути покарання. Обвинувачений, перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, маючі всі необхідні засоби та можливості, може скористатися відсутністю постійного контролю за його діями та вчинити тиск на свідків, потерпілу.

Прокурор враховує, що обвинувачений, як військовослужбовець військової частини, має доступ до вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, тому необхідно взяти до уваги ризик, що він, перебуваючи на службі, може скористатися вказаною можливістю для погрози життю або здоров`ю свідків, потерпілої.

Наявність ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення прокурор підтверджує тим. що обвинувачений будучи військовослужбовцем, має в користуванні вогнепальну зброю та боєприпаси, що дає йому такі можливості.

Прокурор стверджує, що інший запобіжний захід обрати обвинуваченому неможливо, оскільки особисте зобов`язання, особиста порука або застава виключає фактор обізнаності про постійне місцезнаходження обвинуваченого, тому він може вчинити дії. які передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в тому числі і цілодобового домашнього арешту, хоча і обвинувачений повинен буде перебувати у визначеному судом місці у визначений час, однак не виключає можливості обвинуваченому у нічний час, користуючись відсутністю контролю за його діями, залишати своє помешкання, впливати на свідків або потерпілих.

Відтак у прокурора є підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні і їм неможливо запобігти шляхом застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Посилаючись на 176 178, 182, п. 2 ч. 4 ст. 183, 184, 199 КПК України, прокурор просить суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на шістдесят днів, в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 та не застосовувати альтернативний запобіжний захід у виді застави у кримінальному провадженні, у зв`язку з тим що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , спричинило загибель людини.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Інші учасники судового провадження не заперечували проти клопотання.

Вислухавши думки осіб, які беруть участь у судовому провадженні, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За нормою ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом вже почато з`ясування обставин справи, перевірку їх доказами і вбачається, що стороною обвинувачення зібрані певні докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином.

Суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно з якою факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зокрема, таку правову позицію Європейський суд з прав людини виклав в п. 74 рішення у справі «Мамедова проти Росії» та п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку суду, прокурор надав переконливі аргументи в обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.

Суд вважає, що враховуючи конкретні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування, суспільний інтерес, особу обвинуваченого, з огляду на існування ризиків вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слід продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів з моменту закінчення дії попередньої ухвали суду від 21 квітня 2023 року, тобто з 14 години 00 хвилин 07 липня 2023 року до 14 години 00 хвилин 10.09.2023 включно.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у застосуванні насильства, яке спричинило загибель людини, суд не визначає розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 178, 179, 194, 331, 369, 372, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою на 60 днів, тобто з 14 години 00 хвилин 12.07.2023 до 14 години 00 хвилин 10.09.2023 включно, без визначення розміру застави.

Визначити місцем тримання під вартою гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подана скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1