Справа № 454/520/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/436/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 14 лютого 2023 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рогань, Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.; за ч.4 ст. 358 КК України до одного року обмеження волі.

На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу та покарання у виді обмеження волі постановлено виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді одного року обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком один рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 у невстановлений органом досудового розслідування час та у невстановленому органом досудового розслідування місці надав належний йому паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 невстановленій органом досудового розслідування особі (особам), яка із внесенням штампу «Постійне проживання в Молдова» та штампу «Прийнятий на консульський облік в Посольстві України в Республіці Молдова», в невстановлений органом досудового розслідування час та місці, за допомогою комп`ютерної техніки та інших засобів, виготовила підроблений офіційний документ паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий на ім`я « ОСОБА_6 », внісши до такого завідомо недостовірні відомості про взяття обвинуваченого на постійний консульський облік в Посольстві України в Республіці Молдова та постійне його проживання в Республіці Молдова. В той же час, ОСОБА_6 не звертався до територіального управління Державної міграційної служби з метою оформлення документів для виїзду на постійне місце проживання за кордон і такі відомості до належного йому паспорта не вносилися.

Також, 31 жовтня 2022 року близько 14 год. 52 хв. у с. Угринів, Червоноградського району, Львівської області, ОСОБА_9 під час проходження прикордонного контролю в міжнародному пункті пропуску для пішохідного переходу «Угринів Долгобичув», умисно з метою перетину державного кордону України, надав працівнику ДПСУ ОСОБА_10 паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_6 » з недостовірними відомостями про його перебування на постійному консульському обліку в Посольстві України в Республіці Молдова та постійне його проживання в Республіці Молдова, хоча обвинувачений не звертався до територіального управління Державної міграційної служби з метою оформлення документів для виїзду на постійне місце проживання за кордон.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим в частині призначення покарання, яке вважає несправедливим, таким, що не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та його особі через суворість.

Акцентує, що судом першої інстанції не враховано його молодий вік, активне сприяння досудовому розслідуванню, а також те, що він працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Наголошує, що також не взято до уваги обстановку вчинення кримінальних правопорушення, а саме те, що він намагався перетнути державний кордон України з метою ввезення на територію України транспортних засобів для потреб Збройних сил України, а не щоб ухилитись від конституційного обов`язку оборони держави.

Зазначає, що місцевим судом належним чином не мотивовано призначення максимального штрафу, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України та застосування найтяжчого виду покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі, при наявності інших видів покарань, у тому числі штрафу.

Просить змінити вирок Сокальського районного суду Львівської області від 14 лютого 2023 року та постановити ухвалу, якою пом`якшити йому покарання, призначивши за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України штраф в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.; за ч.4 ст. 358 КК України штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення і залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому проступків за обставин, встановлених досудовим розслідуванням і викладених у вироку, постановленому в порядку, передбаченому ст.ст. 381-382 КПК України є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто не оспорював.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, а саме, як пособництво в підробленні іншого офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язку, з метою його використання та як використання завідомо підробленого документа.

Так, суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України.

Ч.1 ст. 70 КК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю злочинів може визначатися шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних.

Згідно ч.3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

При цьому, обмеження щодо застосування положень ст. 70 КК України кримінальний закон встановлює лише у випадках призначення покарань за сукупністю злочинів шляхом складання основного покарання у виді штрафу з іншими видами покарань, відтак, у разі призначення за один із злочинів навіть такого виду покарання, яке не підлягає складанню (ч.3 ст. 72 КК України), закон не виключає можливості його поглинення більш суворим видом покарання, призначеним за інший злочин.

Разом з тим, всупереч вищенаведеному, оскаржуваним вироком обвинуваченому ОСОБА_6 призначено за ч.1 ст. 358 КК України покарання у вигляді штрафу, а за ч.4 ст. 358 КК України останнього засуджено до одного року обмеження волі із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України і на підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу та покарання у виді обмеження волі постановлено виконувати самостійно.

Крім цього, згідно п.2 ч.4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Так, згідно мотивувальної частини судового рішення, ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, однак, відображена у резолютивній частині формула кваліфікації не відповідає вищезазначеній, оскільки в такій відсутнє покликання на положення ч.5 ст. 27 КК України.

Наведені порушення чинного законодавства, на переконання колегії суддів є такими, що істотно вплинули на правильність прийняття рішення по справі, що згідно з п.4 ч.1 ст. 409, п.2 ч.1 ст. 413 КПК України є безумовною підставою для скасування рішення місцевого суду.

За таких обставин, відповідно до положень ч.1 ст. 412 КПК України та ст. 9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції з урахуванням вимог ст. 416 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 14 лютого 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4