Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
У Х В А Л А

Іменем України

справа №133/1513/23

24.05.23 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000141 від 14.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, вирішуючи клопотання прокурора продовження строку запобіжного заходу, та питання щодо призначення справи до розгляду,-

ВСТАНОВИВ:

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою суду від 22.05.2023 за цим провадженням було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні судом на розгляд учасників процесу поставлено питання про призначення обвинувального акту до розгляду; прокурор та обвинувачений не заперечували щодо призначення обвинувального акта до розгляду.

Судом встановлено, що підстави для повернення обвинувального акта чи закриття кримінального провадження відсутні. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акта для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Козятинському міськрайонному суду Вінницької області.

Отже, у суду наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні від прокурора Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, оскільки строк тримання під вартою закінчується, однак не вбачається за можливе, що судовий розгляд буде завершений до закінчення такого строку. При цьому прокурор вказав, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існують, а тому продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним з метою запобігання ризикам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Подане клопотання прокурор підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо продовження строків тримання під вартою.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою; клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою; слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу; слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ст. 184 КПК України, клопотання має містити:

1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Обвинуваченим ОСОБА_4 ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31.03.2023 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. Обґрунтованість підозри була встановлена слідчим суддею при постановленні вказаної ухвали про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 12.05.2023 до суду був направлений обвинувальний акт щодо вказаних осіб.

Отже, обгрунтованість підозри є доведеною, що, зокрема, підтверджується ухвалою слідчого судді про обрання запобіжного заходу, яка не скасована судом вищої інстанції.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Прокурор обгрунтовує наявність ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, полягає у тому, що він відповідно до ст. 12 КК України обґрунтовано обвинувачується у вчинення тяжкого кримінального правопорушення, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а тому розуміючи невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватися. Також, останній не має постійної роботи або іншого джерела доходів для забезпечення свого існування, не одружений, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

У судовому засіданні встановлено на підставі пояснень обвинуваченого та вимоги про судимість, що ОСОБА_4 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, востаннє 14.05.2019 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області, звільнений з місця відбування покарання 23.08.2022, відбував реальну міру покарання за вчинені злочини, постійного місця роботи не має.

Суд вважає, що ризик переховування є обгрунтованим та доведеним, оскільки суворість покарання в сукупності з обставинами, що характеризують особу ОСОБА_4 , відсутності місця роботи та соціальних зв`язків, притягнення до кримінальної відповідальності вказують на можливість його переховування з метою уникнення імовірного покарання.

Суд дійшов висновку, що ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків є обгрунтованим, оскільки на даний час свідки в судовому засіданні не допитані, також він обізнаний про місце проживання свідків, а тому може шляхом або погроз, або умовляння чи в інший спосіб переконати свідків змінити надані ними раніше покази.

Ризик, що ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення також обгрунтований і підтверджується тим, що обвинувачений не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку на існування, неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в тому числі за майнові злочини.

Наведене свідчить про те, що продовжують існувати ризики, які були враховані при прийнятті рішення під час обрання запобіжного заходу, та які підтримані прокурором під час обрання ОСОБА_4 міри запобіжного заходу, а саме: що обвинувачений перебуваючи на волі зможе переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, вік та стан його здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, умисного тяжкого злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів за які він відбував реальну міру покарання, не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, вказують на обґрунтованість продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже обгрунтованим є ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу обґрунтовується таким.

ОСОБА_4 не одружений, не має постійного місця роботи, не має стійких соціальних зв`язків, неодноразово судимий.

Отже застосування більш м`якого запобіжного заходу не є достатнім за наявності вказаних ризиків та у сукупності з фактами, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігання ризикам, суд вважає, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За сукупності наведених обставин, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням до обвинувачених інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

Суд враховує, що при розгляді клопотання про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Марченко проти України»).

Враховуючи особу обвинуваченого, а також відсутність чинників, визначених у п.п. 1-4 ч.4 ст. 183 КПК України, суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.

Керуючись ст.ст.314-316, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Призначити справу до судового розгляду у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000141 від 14.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, на 01.06.2023 о 13:15.

Розгляд справи проводити суддею ОСОБА_1 одноособово.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24.05.2023 по 22.07.2023 включно.

Визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 коп., після внесення якої обвинувачений ОСОБА_4 звільняється з-під варти під заставу.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152; банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача (IBAN) UA0000401, призначення платежу: запобіжний захід - застава.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки прибувати на виклики уповноважених осіб органу досудового слідства та суду; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти орган досудового розслідування чи суд про зміну свого місця проживання та роботи, носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Вінницького апеляційного суду в частині продовження запобіжного заходу.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали буде проголошено 29.05.2023 о 16:50.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 24.05.2023