Справа №642/262/23
Провадження №1-кс/642/899/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого - заступника начальника СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, одруженого, судимого 01.11.2022 Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 17 850,00 грн., зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає як тимчасово переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий - заступник начальника СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, капітан поліції ОСОБА_6 із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження №0001332 від 27.12.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, у великих розмірах, ч.1 ст. 129 КК України, тобто погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, ч.2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, ч.1 ст. 358 КК України, тобто підроблення посвідчення, яке видається установою, з метою використання його підроблювачем.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 протягом 2021 року поширював у соціальних мережах відеоматеріали щодо готовності надання з його боку допомоги людям у вирішенні проблемних питань в різноманітних життєвих ситуаціях.

Так, ОСОБА_7 після перегляду вищевказаного контенту за участю ОСОБА_5 , вважаючи його таким, що може певним чином посприяти у вирішенні питання розподілу майна при розірванні її шлюбу з чоловіком ОСОБА_8 , 12.02.2021 перебуваючи за місцем свого мешкання по АДРЕСА_3 , зателефонувала ОСОБА_5 , який в цей час перебував у невстановленому в ході досудового розслідування місці, та висловила останньому прохання про надання допомоги у вирішенні зазначеного питання.

ОСОБА_5 у відповідь на вказане питання про надання допомоги, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 шляхом обману, під час згаданої телефонної розмови повідомив потерпілій завідомо для нього неправдиві відомості про готовність посприяти у вирішенні вищевказаного питання, замовчавши при цьому у чому саме мало полягати сприяння з його сторони, оскільки фактично будь-яких дій на користь ОСОБА_8 у майбутньому вчиняти наміру не мав. За реалізацією наданої ним обіцянки ОСОБА_5 попросив ОСОБА_7 перерахувати йому грошові кошти в сумі 10 000,00 грн., а після того як остання повідомила, що у неї такої суми немає, а є лише 5 000,00 грн., знизив вартість своїх послуг до 5 000, 00 грн., на що ОСОБА_8 погодилась. Таким чином у ході вказаної телефонної розмови ОСОБА_5 увійшов у довіру до потерпілої ОСОБА_8 викликавши у останньої готовність добровільно перерахувати вищевказану суму коштів на його адресу.

12.02.2021 о 21 год. 22 хв. ОСОБА_8 на виконання досягнутої з ОСОБА_5 домовленості та під впливом встановлених з ним довірливих відносин, будучи введеною в оману щодо дійсних намірів останнього, через додаток «Приват24» перебуваючи за вищевказаною адресою, перерахувала грошові кошти у розмірі 3 216,00 грн. на картку ОСОБА_5 , та 14.02.2021 о 15 год. 18 хв. перерахувала грошові кошти у розмірі 1 809,00 грн. на картку ОСОБА_5 , в якості плати за сприяння останнім у вирішенні питання розподілу майна при розірванні її шлюбу з чоловіком.

Після надходження на картку ОСОБА_5 грошових коштів у вказаному розмірі, останній у подальшому будь-яких дій щодо сприяння у вирішенні згаданого питання не вчинив тим самим реалізував свій злочинний умисел щодо заволодіння грошовими коштами у розмірі 5 025,00 грн. шляхом обману та зловживання довірою, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_7 .

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України - тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).

Крім того, ОСОБА_5 14.04.2021 року приблизно о 18:00 год., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись в квартирі АДРЕСА_4 , в якій мешкає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою останній перебував у близьких стосунках, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів, повторно, достовірно знаючи про наявність великої суми грошових коштів у ОСОБА_9 , оскільки остання їх збирала на придбання легкового автомобілю, не маючи наміру їх в подальшому повертати, маніпулюючи особистими труднощами щодо наявності у суді кримінальної справи за ознаками складу злочину передбаченого ст. 307 КК України в якій він має процесуальний статус обвинуваченого та відсутності можливості платити адвокатські послуги в зв`язку з чим йому можуть заарештувати, попросив грошові кошти у розмірі 300 000,00 грн. які нібито поверне через один місяць, упевнивши ОСОБА_9 , в тому, що гроші в нього будуть отриманні з продажу власного автомобілю «Audi A6», якого фактично у власності він не мав, діючи з умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, ввівши в оману щодо наявності у ОСОБА_5 легкового автомобілю та впевнивши ОСОБА_9 у повернені грошей, не маючи фактичного наміру повертати гроші, ОСОБА_9 передала грошові кошти у розмірі 300 000,00 грн. ОСОБА_5 , якими у подальшому останній заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Зазначеними злочинними діями ОСОБА_5 реалізував свій злочинний умисел щодо заволодіння грошовими коштами у розмірі 300 000,00 грн. шляхом обману та зловживання довірою, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_9 у великих розмірах.

Відповідно до ч.3 примітки до ст.185 КК України у ст.190 цього Кодексу у великих розмірах визнається злочин, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину (станом на 2021 рік - 283 750 грн. і більше).

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КК України - тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, у великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_5 достовірно знаючи що він 14.04.2021 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 у розмірі 300 000,00 грн. які в обумовлений строк не повернув та розпорядився ними на власний розсуд, діючи з метою залякування та придушення волі потерпілої ОСОБА_9 щодо вимог повернення грошових коштів у розмірі 300 000,00 грн. якими він заволодів шахрайським шляхом, усвідомлюючи, що вона є жінкою з якою ОСОБА_5 перебував у близьких відносинах та знаючи умови, місце, спосіб життя потерпілої ОСОБА_9 , у ОСОБА_5 виник прямий умисел направлений на здійснення погрози вбивством, усвідомлюючи, що погрожує вбивством, та що ця погроза здатна викликати у ОСОБА_9 реальні побоювання за своє життя, і бажаючи цього, здійснював телефонні дзвінки з мобільних телефонів на номери, якими постійно користувалась остання.

Так, ОСОБА_5 18.07.2021 о 08:38 год. відправив через додаток «Whats App» на мобільний номер потерпілої ОСОБА_9 , повідомлення: «смотри ОСОБА_10 , вийдеш с дома и не дойдешь до мусаров со своей заявой!!! Хочешь жить забудь за свои деньги, хорошо подумай что тебе дороже жизнь».

Крім того, ОСОБА_5 22.09.2021 о 23:10 год. відправив через додаток «Whats App» на мобільний номер потерпілої ОСОБА_9 , зображення у вигляді гробу та повідомлення: «скора отправишься в таком на тот свет».

Крім того, ОСОБА_5 30.09.2021 в період часу з 22:38 год. до 22:47 год. відправляв через додаток «Whats App» на мобільний номер потерпілої ОСОБА_9 , повідомлення у вигляді зображення кіслоти з смс повідомленням: «скоро выспешься и здохнешь, вийдеш с дома со своей собачкой и пропадешь, а на том свете тебе деньги не будут нужны, подумай, что тебе важнее деньги или жизнь».

Крім того, ОСОБА_5 05.11.2021 о 07:12 год. відправив через додаток «Whats App» на мобільний номер потерпілої ОСОБА_9 , повідомлення: «забудь про деньги если хочешь жить или отправишься на тот свет к моему отцу и встретишься с ним первая, а пацаны эту встречу ускорят».

Також, 18.11.2021 року ОСОБА_5 висловив черговий свій намір на здійснення її вбивства шляхом залишення на ручці вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , в якій зареєстрована та фактично мешкала ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поховальний вінок з написом «На долгую память за длинный язык».

Крім того, ОСОБА_5 04.01.2022, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, на власному обліковому запису «ІНФОРМАЦІЯ_6» каналу « YouTube ua » виклав відеозапис з власним зверненням в якому останній продовжуючи свій злочинний намір, направлений на здійснення погрози вбивством, усвідомлюючи, що погрожує вбивством, та що ця погроза здатна викликати у ОСОБА_9 реальні побоювання за своє життя, і бажаючи цього, висловив: «що заб`є її молотком прилюдно, на вулицю може не виходити, бо заб`є та повісить біля під`їзду на дереві».

Зазначеними погрозами вбивством ОСОБА_5 викликав у ОСОБА_9 почуття страху і тривоги, необхідність звернення про допомогу до правоохоронних органів, а також конкретні і реальні побоювання за своє життя у зв`язку із можливістю виконання ним цієї погрози, оскільки він знав де мешкає остання, а також зважаючи на дуже наполегливе бажання, щоб ОСОБА_9 забула про гроші які він отримав від неї шляхом зловживання її довірою.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.129 КК України - тобто погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Крім того, ОСОБА_5 будучи раніше знайомим з хворою на хворобу «Паркінсона» ОСОБА_12 , оскільки раніше безкоштовно надавав їй таблетки для лікування, у липні 2021 року від останньої дізнався про те, що вона потребує проведення операції на коліні, на яку збирає кошти.

16.07.2021 ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 шляхом обману, повторно, в ході телефонної розмови, знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці, повідомив потерпілій завідомо для нього неправдиві відомості про готовність посприяти в проведенні безкоштовної операції на її коліні зі сплатою неофіційної винагороди знайомому лікарю, який може провести відповідну операцію, однак фактично будь-яких дій на користь ОСОБА_12 у майбутньому вчиняти наміру не мав. За реалізацією наданої ним обіцянки ОСОБА_5 попросив ОСОБА_12 перерахувати йому грошові кошти в сумі 35 000,00 грн., начебто для передачі знайомому лікарю в якості неофіційної винагороди, на що остання погодилась. Таким чином у ході вказаної телефонної розмови ОСОБА_5 увійшов у довіру до потерпілої ОСОБА_12 викликавши у останньої готовність добровільно перерахувати вищевказану суму коштів на його адресу.

16.07.2021 о 09 год. 56 хв. ОСОБА_12 на виконання досягнутої з ОСОБА_5 домовленості та під впливом встановлених з ним довірливих відносин, будучи введеною в оману щодо дійсних намірів останнього, знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , перерахувала грошові кошти у розмірі 29 500,00 грн. на номер карткового рахунку НОМЕР_1 , отримувачем якого був ОСОБА_5 , та о 10 год. 51 хв. знаходячись за адресою: АДРЕСА_6 , перерахувала грошові кошти у розмірі 5300,00 грн. на номер карткового рахунку НОМЕР_1 , отримувачем якого був ОСОБА_5 , в якості плати за сприяння останнім у вирішенні питання щодо проведення безкоштовної операції.

Після надходження на картку ОСОБА_5 грошових коштів у вказаному розмірі, останній у подальшому будь-яких дій щодо сприяння у вирішенні згаданого питання не вчинив тим самим реалізував свій злочинний умисел щодо заволодіння грошовими коштами у розмірі 34 800,00 грн. шляхом обману та зловживання довірою, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_12 .

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України - тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_5 будучи раніше знайомим з хворою на хворобу «Паркінсона» ОСОБА_12 , оскільки раніше безкоштовно надавав їй таблетки для лікування, у липні 2021 року від останньої дізнався про те, що вона потребує проведення операції на коліні, на яку збирає кошти.

19.07.2021 ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 шляхом обману, повторно, в ході телефонної розмови, знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці, повідомив потерпілій завідомо для нього неправдиві відомості про необхідність придбання останній бандажа для коліна, однак фактично будь-яких дій на користь ОСОБА_12 у майбутньому вчиняти наміру не мав. За реалізацією наданої ним обіцянки ОСОБА_5 попросив ОСОБА_12 перерахувати йому грошові кошти в сумі 15 000,00 грн., начебто для придбання останній бандажу для коліна, на що остання погодилась. Таким чином у ході вказаної телефонної розмови ОСОБА_5 увійшов у довіру до потерпілої ОСОБА_12 викликавши у останньої готовність добровільно перерахувати вищевказану суму коштів на його адресу.

19.07.2021 о 11 год. 40 хв. ОСОБА_12 на виконання досягнутої з ОСОБА_5 домовленості та під впливом встановлених з ним довірливих відносин, будучи введеною в оману щодо дійсних намірів останнього, знаходячись за адресою: АДРЕСА_6 , перерахувала грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. на номер карткового рахунку НОМЕР_1 , отримувачем якого був ОСОБА_5 , для придбання бандажу для коліна ОСОБА_12 .

Після надходження на картку ОСОБА_5 грошових коштів у вказаному розмірі, останній у подальшому будь-яких дій щодо сприяння у вирішенні згаданого питання не вчинив тим самим реалізував свій злочинний умисел щодо заволодіння грошовими коштами у розмірі 15 000,00 грн. шляхом обману та зловживання довірою, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_12 .

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України - тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_5 точного часу та дати в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 01.11.2022, маючи на меті в порушення положень Закону України «Про дорожній рух», Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 №340, отримати документ, що посвідчує особу та підтверджує право його власності на керування транспортними засобами відповідної категорії - національного посвідчення водія України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо підроблення офіційного документа (національного посвідчення водія України) на невстановленому в ході досудового розслідування комп`ютері, шляхом внесення анкетних даних на ім`я « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » та шляхом вклеєння своєї фотокартки, підробив бланк національного посвідчення водія України серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із правом керування категоріями транспортних засобів - В. У подальшому ОСОБА_5 роздрукував його на принтері.

Згідно висновку судово-технічної експертизи документів №3360/4441 від 28.02.2023 бланк наданого для дослідження посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 не відповідає вимогам, які пред`являються до аналогічних документів відповідного зразка, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України - тобто підроблення посвідчення, яке видається установою, з метою використання його підроблювачем.

У вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.3 ст.190, ч.1 ст.129, ч.1 ст. 358 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Черкаси, громадянину України, одруженому, судимий 01.11.2022 Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 17 850,00 грн., зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_7 , фактично мешкав як тимчасово переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , 13.01.2023 повідомлено про підозру, 06.03.2023 повідомлено про зміну підозри.

Підозра ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0001332 від 27.12.2022 обґрунтована наступними доказами:

?повідомленнями ОСОБА_9 про вчинення кримінальних правопорушень від 27.12.2022;

?повідомленням ОСОБА_9 від 12.02.2022 про те, що ОСОБА_5 регулярно публічно погрожує їй фізичною розправою та вбивством, принижує честь та гідність, при цьому використовує платформу «YouTube»;

?заявою ОСОБА_9 про залучення до провадження як потерпілого;

?протоколом огляду 2-х мобільних телефонів потерпілої ОСОБА_9 , на яких маються скріншоти переписок з ОСОБА_5 , в яких останній просить зайняти гроші, а в подальшому погрожує вбивством;

?протоколами зняття з електронних інформаційних систем інформації доступ до якої не обмежується її власником володільцем або утримувачем, а саме 3-х відеозаписів виставлених ОСОБА_5 в додатку «YouTube» на яких йде мова про ОСОБА_9 та безпосередня погроза вбивства;

?Допитами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які надають свідчення щодо залишення на дверях квартири потерпілої ОСОБА_9 погребального вінка;

?Рапортом о/у СКП ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, відповідно якого зареєстрованих легкових автомобілів у ОСОБА_5 не значиться;

?Допитом потерпілої ОСОБА_9 ;

?Допитом свідка в режимі відео конференції ОСОБА_16 , яка розповіла про те, що ОСОБА_5 шахрай, заволодів її грошовими коштами, та відомі обставини шахрайського заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_9 ;

?Допитами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які пояснили, що хотіли скинути гроші на карту ОСОБА_5 , для його організації «Стоп наркотик» яку він висвітлював у «YouTube». Перед тим як скинути знайшли в Інтернеті інформацію про те, що ОСОБА_5 шахрай у зв`язку з чим передумали відправляти гроші на карту;

?Допитом свідка ОСОБА_21 , яка пояснила що була присутня при передачі грошових коштів ОСОБА_9 громадянину ОСОБА_5 та відомі їй обставини шахрайського заволодіння грошовими коштами потерпілої та подальших погроз вбивства.

?Допитом потерпілої ОСОБА_12 ;

?Допитом потерпілої ОСОБА_7

24.01.2023 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова винесено Ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора», строком на 60 діб, а саме до 24.01.2023 включно. Визначити суму застави у розмірі 308 660 грн., яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- Прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

- Не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

25.01.2023 ОСОБА_5 був звільнений з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» по ухвалі Ленінського районного суду м. Харкова від 24.01.2023 по сплаті застави у розмірі 308 660 грн.

21.02.2023 колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду винесено Ухвалу Харківського Апеляційного суду про те, ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 24.01.2023 року про застосування до підозрюваного за ч.3 ст.190 та ч.1 ст.129 КК України ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 24.03.2023, включно, із визначенням застави, - в частині визначення розміру застави скасувати. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 24.03.2023, включно, без визначення застави.

Згідно відповіді військової частини НОМЕР_3 від 21.01.2023 №518 встановлено, що відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом солдата ОСОБА_5 було призвано на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_3 27.01.2023.

Відповідно до Наказу №49 від 27.01.2023 солдата запасу ОСОБА_5 було зараховано солдатом резерву 1 взводу резерву рядового складу 1 роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_3 .

20.02.2023 солдат ОСОБА_5 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_3 .

На даний час підозрюваний переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме.

21.02.2023 року винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.02.2023 винесено постанову про зупинення кримінального провадження №0001332 від 27.12.2022 у зв`язку з розшуком підозрюваного.

06.03.2023 у зв`язку з тим, що в кримінальному провадженні виникла потреба в проведенні слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій, провадження було відновлено та в цей же день зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного.

24.03.2023 до Ленінського районного суду м. Харкова подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимий за корисливі злочини:

- 14.08.1999 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України, відстрочено виконання покарання на 1 рік 6 місяців, штраф 680 грн., амністія ст.1 П. «А»;

- 13.04.2001 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст.140, ч.2 ст.141, ст.17, ч.2 ст.141 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України до 2 років умовно з іспитовим строком, штраф 680 грн., 23.10.2001 постановою Черкаського апеляційного суду засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.180, 15, ч.2 ст.186 КК України, звільнений 21.04.2003 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 18.08.2006 Канівським районним судом Черкаської області за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді 1 року обмеження волі;

- 08.04.2009 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.189, ч.3 ст.15 ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнений 29.07.2010 на підставі постанови Придніпровського районного суда м. Черкаси заміна на виправні роботи, невідбутий термін 1 рік 4 місяці 22 дня з утриманням 20% заробітку в дохід держави;

- 02.04.2012 Канівським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 1 місяць обмеження волі, 15.11.2013 на підставі рішення Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 07.11.2013 ст.81 КК України звільнений умовно-достроково на відбутий термін 7 місяців 27 днів;

- 31.10.2017 року кримінальне провадження №0000293 від 17.08.2017 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.307, ч.2 ст.307 КК України за обвинуваченням ОСОБА_5 направлено до суду, запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 128 000,00 грн.;

- 01.11.2022 Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.4 ст.358, ч.1 ст.358, ч.1 ст.70 КК України до штрафу у розмірі 17 850,00 грн., образ свого життя зв`язав з систематичним вчиненням злочинів, вчинив умисні правопорушення, серед яких тяжкий корисливий злочин, за який кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, не працює, тобто не має легального джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, що підтверджується його відношенням в тому числі до рідних дітей, а саме рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15.06.2021, справа №711/7633/20, провадження №2/697/202/2021, позбавлений батьківських прав щодо малолітніх дітей: сина ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доньки ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у підозрюваного ОСОБА_5 можуть виникнути передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України спроби:

- переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років. Обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій. Підозрюваний ОСОБА_5 не має законних джерел отримання заробітку, стійких соціальних зв`язків, через що за місцем мешкання його нічого не утримує;

- незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень, оскільки, маючи процесуальний статус підозрюваного, останньому відомо місце потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 може умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на потерпілих та свідків з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів;

- вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність вказаного ризику об`єктивно підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 не має законних джерел отримання заробітку, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме погрожувати вбивством потерпілої ОСОБА_9 .

На цей час у органу досудового розслідування вбачаються достатні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбаченого ч.1 ст. 184 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2, 3 ст. 190, ч.1 ст. 129, ч.1 ст.358, ч.5 ст.407 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, які викладені в тексті клопотання.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання слідчого та зазначив, що прокурором не доведено існування ризиків, які зазначені в клопотанні.

Підозрюваний покладався на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання слідчого з додатками, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 184 КПК України, клопотання про застосування запобіжних заходів повинно містити виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Одних припущень органу досудового розслідування щодо наявності певних ризиків недостатньо для винесення рішення про обрання запобіжного заходу, кожен конкретний ризик має бути доведений та обґрунтований доказами його існування, з наданням копій матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України N° 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинно носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Александр Макаров проти Росії» національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення слід розуміти як наявність «розумної підозри», тобто добросовісного, основаного на сукупності наявних на даний момент доказів припущення про вчинення цією особою кримінального правопорушення. Ступінь доведеності підозри, обвинувачення на цьому етапі провадження не є обставиною, що впливає на обрання запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжній захід, що обирається.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 тяжкого злочину та проступку, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій. Підозрюваний ОСОБА_5 не має законних джерел отримання заробітку, стійких соціальних зв`язків, через що за місцем мешкання його нічого не утримує. Окрім того, ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень, оскільки, маючи процесуальний статус підозрюваного, йому відомо місце потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 не має законних джерел отримання заробітку, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме погрожувати вбивством потерпілої ОСОБА_9 .

При цьому слід враховувати, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Таким чином, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, а тому обирає стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі, вчинення інших злочинів та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Крім того, у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 г. Європейський суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі по кінцевому рахунку, були пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання»

При цьому, слід зауважити, що у розумінні положень наведених у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № №12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В контексті ст. 5 Конвенції про захист. прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Розділ 11 КК України ст. 129 кваліфікує погрозу вбивством як злочин проти життя і здоров`я особи. При якому у особи, щодо якої застосовується погроза вбивством, були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Виходячи зі змісту повідомленої ОСОБА_5 підозри, та враховуючи конкретні обставини цього кримінального провадження, зокрема зміст та характер висловлених на адресу потерпілої погроз на позбавлення її життя і наявність реальних підстав у потерпілої побоюватися здійснення таких погроз, в даному випадку вбачається наявність суспільного інтересу, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема захисту життя і здоров`я особи.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У даному кримінальному провадженні, враховуючи мету та підстави застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, особу підозрюваного, який не має стійких соціальних зв`язків, легального джерела доходів, значну кількість доведених ризиків, зазначених в клопотанні слідчого і ухвалі слідчого судді, є недоцільним визначення застави ОСОБА_5 , оскільки він підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, - а саме, у погрозі вбивством особи, у якої були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, тобто в погрозі застосування насильства відносно потерпілої ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого - заступника начальника СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора», строком на 60 діб, а саме до 01.07.2023 включно, без визначення розміру застави.

Термін дії ухвали до 01.07.2023.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1