Справа № 308/7782/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні за №0000101 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Широкий Луг, Тячівського району, Закарпатської області, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

встановив:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, підполковник поліції ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000101 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього цілодобового арешту та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки: пибувати до старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_8 , за першою вимогою; прибувати до прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури, за першою вимогою; прибувати до Тячівського районного суду Закарпатської області, за першою вимогою; не відлучатися із місця свого проживання, а саме будинку АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 28 квітня 2023 року близько 13 години 30 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи власним технічно-справним трактором марки «Т-25» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який необладнаний та не призначений для перевезення пасажирів, разом з своєю дружину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку розмістив на передньому крилі вказаного транспортного засобу та рухаючись у підйом лісовою дорогою з кам`яно-грунтовим покриттям зі сторони будинку АДРЕСА_2 , у напрямку своєї земельної ділянки в урочищі «Тесникуватий», села Широкий Луг, Тячівського району не забезпечив безпеку дорожнього руху та діючи в супереч вимогам п.п.1.3, 1.5, 2.3, 12.1; 12.3; 21.1; 21.11 «а» та 1.10 (в частині визначення поняття «дорожні умови» та «небезпека для руху»), які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, будучи самовпевненим та самонадіяним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою свого пасажира, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, а саме, в момент виникнення небезпеки для руху, коли відчув, що транспортний засіб пробуксовує не вжив заходів до гальмування та повної його зупинки, а навпаки продовжив рух та спрямував трактор праворуч на бічний ухил та допустив його з`їзд по схилу з послідуючим його перекиданням на ліву бокову частину, в ході якого пасажир ОСОБА_9 випала з вказаного транспортного засобу та травмувалась об виступаюче на дорозі каміння та тверде покриття дороги.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, забою м`яких тканин голови та шиї у вигляді двох саден чола справа, двох саден шиї справа та рани ділянки зовнішнього краю очниці справа, переломів 2-5 ребер зліва по передній пахвовій лінії; закритої шийно-спинномозковї травми у вигляді перелому зубоподібного відростку ІІ шийного хребця, зміщення тіла ІІ шийного хребця та здавлення спинного мозку, що призвело до розвитку гострої серцево-судинної недостатності, що і стало безпосередньої причиною її смерті.

Згідно Наказу №6 МОЗ України п.п.2.1.1. від 17.01.1995 року вказані тілесні ушкодження відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень, які являється небезпечними для життя потерпілого в момент його спричинення та знаходиться в причинному зв`язку з фактом настання її смерті.

Таким чином, водій ОСОБА_4 своїми діями порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.10, 2.3, 12.1; 12.3; 21.1; 21.11» та Правил дорожнього руку України, якими визначено:

п.1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п.1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

п.1.10. Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

Дорожні умови сукупність транспортно-експлуатаційних та ергономічних характеристик дороги, її обладнання, технічних засобів регулювання дорожнього руху та інших факторів, які впливають на експлуатаційні властивості, режим та безпеку руху.

п.2.3. - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.12.1. - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п.21.1 - дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі, обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення.

п.21.11 - Забороняється перевозити:

а) пасажирів поза кабіною автомобіля (крім передбачених цими Правилами випадків перевезення пасажирів у кузові вантажного автомобіля з бортовою платформою або в кузові-фургоні, призначених для перевезення пасажирів), у кузові автомобіля-самоскида, трактора, інших самохідних машин, на вантажному причепі, напівпричепі, в причепі-дачі, в кузові вантажного мотоцикла;

Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме: отриманням пасажиром ОСОБА_9 , тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до її смерті.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до ст. ст. 276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, свою вину визнав повність та щиросердечно розкаються у скоєному та відшкодував завдані збитки потерпілій.

Слідчий зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.04.2023 року та схемою до нього; судово-медичною експертизою; та висновками судової автотехнічної експертизи з дослідження технічного стану, висновками судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин ДТП, а також іншими доказами зібраними у ході проведення досудового розслідування.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину (ч.2 ст.286 КК України), за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 3 до 8 років. Враховуючи вищевказане та аналіз обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_4 усвідомлюючи неминучість покарання, при наявності закордонного паспорта, має можливість вільно покинути межі території України, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім цього, підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи без відповідного нагляду та контролю (відповідних обов`язків), може здійснювати тиск на осіб, які допитані в якості свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні. Отже, наявний ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого та можливість останньої у такий спосіб уникнути відповідальності.

Сторона обвинувачення вказує, що необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 викликана метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризики, які існують на момент застосування запобіжного заходу доведені вагомістю зібраних доказів, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, а тому виправдовують тримання особи під цілодобовим домашнім арештом.

Вказані ризики доведені вагомістю доказів та фактичними обставинами матеріалів кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, оскільки санкція статті Кримінального кодексу, що їй інкримінується, передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 8 років і, розуміючи усю тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його судом винним, ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідності за вчинений злочин може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також шляхом використання інших осіб може незаконно впливати на потерпілого, свідків та понятих, саме запобіжний захід у виді домашнього арешту позбавить можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, а також ухилитися від органів досудового розслідування та суду, мати можливість незаконно впливати на учасників провадження чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зважаючи на вище викладене, є підстави вважати, що особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваної будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам порівняно із домашнім арештом, а не застосування такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства.

Враховуючи та беручи до уваги, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, перебуває на соціальному пенсійному забезпечені, за місцем проживання характеризується позитивно, на даний час своєчасно з`являється на виклики до слідчого, сторона обвинувачення вважає, що до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

19.06.2023 року від захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 надійшли заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Сторона захисту вважає, що зазначені в клопотанні ризики, що підозрюваний може покинути територію України, переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності необґрунтовані та нічим не мотивовані. Підозрюваний не був затриманий на місці ДТП 28.04.2023 року і по теперішній час на першу вимогу з`являється до слідчого на всі слідчі дії. Те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, потерпілого взагалі не відповідає дійсності оскільки єдиний свідок в даному кримінальному провадженні це ОСОБА_4 який був допитаний в якості свідка до оголошення йому підозри та потерпіла являється його рідною донькою.

Ризик того що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інше кримінальне правопорушення нічим не підтверджений і не обґрунтований. Підозрюваний є пенсіонером за віком і являється особою похилого віку. Захисник вважає, що є всі підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання який в свою чергу здатний в повному обсязі запобігти всім імовірним ризикам вказаним в клопотанні.

Враховуючи наведене захисник просив відмовити у задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання із підстав зазначених у ньому та просив задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами. Вказав, що існують ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що не заперечив щодо застосування до нього домашнього арешту в нічний час доби, оскільки йому потрібно працювати на полях, далеко від місця проживання.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання заперечив, підтримав подані ним заперечення із зазначених у них підстав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000101 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

15 червня 2023 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Поковба ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.04.2023 року та схему до нього; протокол огляду транспортного засобу від 23.05.2023 року; висновок судово-медичного експерта №64 від 18.05.2023 року; протокол допиту потерпілої ОСОБА_12 від 03.05.2023 року; висновок судової автотехнічної експертизи №63/05 від 18.05.2023 року, вважаю, обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_10 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 передбачає виключно покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується слідчим суддею при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224, 352 КПК України). Аналогічною є процедура отримання показань від потерпілого. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Слідчий суддя погоджується із доводами сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не доведено ризику впливу на свідків. Так, як слідує із долучених до матеріалів клопотання документів як свідка було допитано ОСОБА_4 , якому в подальшому було повідомлено про підозру. Про наявність інших свідків у даному кримінальному провадженні у клопотанні не зазначено та про таких не було вказано під час судового засідання. Також стороною обвинувачення не доведено, що підозрюваний може впливати на потерпілу.

Таким чином стороною обвинувачення доведено наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, а саме, те, що останній є пенсіонером, раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не значиться, згідно характеристики Широколузького старостинського округу №3 від 01.05.2023 року за №256 в селі характеризується позитивно, громадський порядок не порушує, скарг на жителів села та сусідів на нього не поступали.

На виконання вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, та стороною обвинувачення було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які вказані у клопотанні.

Разом з тим, слідчий суддя, з урахуванням наведеного вище, приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у даному конкретному випадку не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, та до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, а саме в нічний час.

У зв`язку з наведеним клопотання підлягає частковому задоволенню.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданим ризикам, враховуючи, що підозрюваний має постійне місце проживання, вважаю, що до останнього слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце свого проживання в певний час доби, а саме, з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, є достатнім для запобіганню встановленим під час розгляду клопотання ризикам.

Частиною 6 ст.181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Слідчий суддя застосовує до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до двох місяців в межах строку досудового розслідування.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, заборонивши йому залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 , в певний час доби, а саме, з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали та строк дії запобіжного заходу по 15 серпня 2023 року (включно).

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею, встановити по 15 серпня 2023 року (включно).

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Копію ухвали вручити підозрюваному та прокурору.

Ухвалу для негайного виконання надіслати в орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1