Справа № 465/6009/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/365/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у режимі відео конференції кримінальне провадження № 465/6009/21 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, без визначеного місця проживання,

за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_8 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 14 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 14 липня 2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 встановлено рахувати з 03 липня 2021, тобто з часу затримання та фактичного поміщення під варту.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 , будучи засудженим вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.07.2019 до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке відбув 30.04.2021, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності.

Так, 03.07.2021 близько 17.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у магазині "Чарка до свята", що за адресою: м. Львів, пл. Липнева, 8, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи протиправно, умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, застосував фізичне насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме завдав удару в ліву щоку обличчя потерпілої ОСОБА_9 кулаком своєї правої руки, та відкрито намагався заволодіти грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 в сумі 100 грн та грошовими коштами, що знаходились у касовому сховищі даного магазину в сумі 3 900 грн, однак, свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його злочинні дії були зупинені сторонніми особами.

Не погоджуючись з даним вироком, обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати через неповноту судового розгляду та невідповідність фактичним обставинам справи та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зазначає, що вину ОСОБА_5 визнав частково, а саме не заперечував факт нанесення удару потерпілій ОСОБА_9 , але це було коли він від неї відмахувався. Умислу на відкрите викрадення чужого майна у нього не було, що не було взято судом до уваги. Апелянт не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, вина ОСОБА_5 доведена дослідженими в суді матеріалами.

Однак попри заявлені обвинуваченим клопотання про допит свідка, з яким він розпивав алкоголь, цього не було зроблено.

Звертає увагу, що на відеозаписі з камери відеоспостереження не видно хто саме вимагав гроші, чути нерозбірливий гамір, при цьому фоноскопічної експертизи відеозапису проведено не було.

Стверджує, що між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченим виникли неприязні стосунки ще до подій інкримінованих обвинуваченому і саме це могло спричинити конфлікт.

Апелянт вважає, що вимоги ст. 94 КПК України, про всебічний повний неупереджений розгляд справи, судом першої інстанції не виконані.

Обвинувачений ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі стверджує, що він лише хотів позичити у потерпілої кошти, щоб купити алкоголь, а потерпіла неправильно його зрозуміла, подумавши, що він хоче забрати гроші з каси. Зазначає, що вдарив потерпілу один раз у відповідь, оскільки вона відповіла йому грубими словами та відштовхнула. Палкою він користується для ходьби, оскільки переніс травму.

Зазначає, що правдивість його показань підтверджується звукозаписом на диску.

Вважає, що стороною обвинувачення спотворені фактичні обставини справи, які не мають жодного стосунку до реальних подій.

Звертає увагу, що він втратив у Донецькій області сім`ю, є інвалідом, хворіє на ТБЦ, імунодефіцит, цироз печінки, остеохондроз, руйнування суглоба.

Вину визнає лише у вчиненні хуліганських дій, образі та нанесенні легкого тілесного ушкодження потерпілій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який заперечив свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу свого захисника, захисника ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та скаргу обвинуваченого, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи й дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, щоапеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження дотримано наведені вище вимоги кримінального процесуального закону, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у справі, а його висновки про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи та викладеними у вироку доказами, які судом всебічно і повно досліджені та правильно і об`єктивно оцінені в їх сукупності та взаємозв`язку.

Обвинувачений ОСОБА_5 будучи допитаним у суді першої інстанції, вину визнав частково. Не заперечував, що вдарив потерпілу ОСОБА_9 , оскільки вона відповіла йому грубими словами і відштовхнула, а тому у відповідь на образу він механічно вдарив її один раз правою рукою по щоці. Разом з тим категорично заперечив наявність у нього умислу на відкрите викрадення майна. Стверджував, що лише хотів позичити у потерпілої гроші, щоб купити горілки в іншому магазині.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини у вчиненні незакінченого замаху на грабіж, вчиненого повторно, його винуватість стверджується здобутими в ході проведення судового розгляду доказами: наданими у суді першої інстанції показаннями потерпілої ОСОБА_9 , а також показаннями свідка ОСОБА_10 , який в момент вчинення кримінального правопорушення перебував поблизу місця події та зреагував на крик про допомогу з магазину «Чарка до свята».

Окрім цього вина ОСОБА_5 підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 03.07.2021; протоколом затримання від 03.07.2021, відповідно до якого затримано ОСОБА_5 як особу, яку застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; висновком експерта №7 66 від 03.07.2021 за результатами проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якого у ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеня тяжкості; постановою слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП ГУНП у Львівській області від 03.07.2021 ОСОБА_11 , якою виявлену та вилучену 03.07.2021 у приміщені магазину «Чарка до свята» дерев`яну палку для ходьби г-подібної форми світло-коричневого кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні; постановою слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП ГУНП у Львівській області від 03.07.2021 ОСОБА_11 , якою наплічник червоного, чорного, сірого кольору із вмістом визнано речовим доказом у кримінальному провадженні; протоколом огляду предметів від 04.07.2021; постановою слідчого СВ ВП №3 ЛРУП ГУНП у Львівській області від 06.07.2021 ОСОБА_11 , якою отриманий в порядку ст. 93 КПК України CD-R диск із відеозаписами з камери відеоспостереження, що знаходиться у приміщенні магазину «Чарка до свята» (м. Львів, пл. Липнева, 8), визнано речовим доказом у кримінальному провадженні; протоколом огляду предметів від 06.07.2021, згідно якого оглядався CD-R диск із відеозаписами з камери відеоспостереження, що знаходиться у приміщенні магазину « Чарка до свята » (м. Львів, пл. Липнева, 8); CD-R диском із відеозаписами з камери відеоспостереження, що знаходиться у приміщенні магазину «Чарка до свята» (м. Львів, пл. Липнева, 8), який безпосередньо оглянуто в судовому засіданні; протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2021 з доданим оптичним диском, який оглянуто в судовому засіданні, згідно яких потерпіла ОСОБА_9 на місці події за участю понятих і статистів показала, як обвинувачений ОСОБА_5 03.07.2021 зайшов до приміщення магазину «Чарка до свята» із дерев`яною палицею для ходьби, вимагав грошові кошти та наносив тілесні ушкодження; протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2021 з доданим оптичним диском, згідно з яким свідок ОСОБА_10 на місці події за участю понятих і статистів показав, як він 03.07.2021, проходячи повз магазин «Чарка до свята», почув жіночий крик про допомогу, зайшов всередину та побачив у проході біля прилавка обвинуваченого, який тримав руки на шиї потерпілої ОСОБА_9 .

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції належним чином перевірив усі докази по справі, взявши до уваги їх як правдиві та такі, що відповідають дійсним обставинам справи, є послідовними і такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі та надав належну оцінку усім зібраним та перевіреним по справі об`єктивним доказам.

Суд критично ставиться до тверджень сторони захисту, висловленої в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого, про відсутність умислу на вчинення грабежу у діях ОСОБА_5 . Версія обвинуваченого про бажання лише позичити у потерпілої ОСОБА_9 коштів для подальшої купівлі алкогольних напоїв спростовується іншими доказами у справі. Зокрема, на відеозаписі з камери відеоспостереження, що знаходилась на місці події, зафіксовано, як обвинувачений вимагав у потерпілої кошти фразою «где бабки, бабки где?», після чого накинувся на неї та заподіяв легкі тілесні ушкодження. Окрім цього, вказаний факт підтверджений як показаннями самої потерпілої ОСОБА_9 , так і свідка ОСОБА_10 , який в момент вчинення кримінального правовопорушення перебував на пл. Липневій у м. Львові та почув крик про допомогу з магазину « Чарка до свята ».

В апеляційній скарзі захисник покликається на недоведеність особи адресанта фрази «где бабки, бабки где?», проте при дослідженні відеозапису чітко видно, що у приміщення магазину зайшов чоловік, одягнутий у джинсову куртку темно-синього кольору та на плечах у нього знаходився наплічник сіро-червоного кольору. В подальшому, він прослідував до касової стійки, після чого зник з кадру та почувся жіночий голос «куди ви йдете?», у відповідь на що чоловічим голосом двічі повторено фразу «где бабки, бабки где?». Оскільки в подальшому у ОСОБА_5 було вилучено вказаний наплічник сіро-червоного кольору, в апеляційного суду не залишилось сумнівів, що саме обвинуваченим було висунуто вимогу до потерпілої, а відтак не існує необхідності у проведенні фоноскопічної експертизи, на яку покликався у своїй апеляційний скарзі захисник.

Як наслідок, матеріали справи місять неспростовні докази початку виконання ОСОБА_5 об`єктивної сторони грабежу, а версію про намагання обвинуваченого лише позичити гроші суд не бере до уваги та розцінює як тактику захисту, спрямовану на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи захисту про хибне трактування події потерпілою з причини, що між нею та обвинуваченим попередньо виникли неприязні стосунки. Показання ОСОБА_9 є повними, послідовними та перебувають у логічному взаємозв`язку з іншими доказами у справі.

Щодо неврахування обставин, які характеризують особу, при призначенні покарання, на що посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, слід зазначити наступне.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

На переконання колегії суддів, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання ґрунтується на наведених вимогах закону.

Зокрема, суд першої інстанції обрав покарання у виді позбавлення волі з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру і ступеня його суспільної небезпеки, даних про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти приватної власності та вчинив нове кримінальне правопорушення, маючи не зняту і непогашену судимість за попереднім вироком. Водночас, враховуючи відсутність обтяжуючих обставин, а також факт вчинення саме незакінченого кримінального правопорушення, суд першої інстанції визначив покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, що є найнижчою межею для цього виду покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Обране ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого є безпідставними.

Щодо тверджень захисника про неповноту судового розгляду, то такі не відповідають дійсності, позаяк суд першої інстанції встановив усі обставини справи, дослідив та надав оцінку наявним доказам, а також здійснив всебічну та ретельну перевірку можливих версій та пояснень як зі сторони обвинувачення, так і сторони захисту.

З огляду на викладене вище, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 ,та захисника ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 14 липня 2022 рокущодо ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3