ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1920/23 Справа № 229/1649/23 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м.Кривий Ріг

10 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 19 квітня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 19 квітня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 червня 2023 року.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора, визначити обвинуваченому ОСОБА_6 , поряд із запобіжним заходом у виді тримання під вартою визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави. На обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_6 є невинуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, що в діях останнього є склад інкримінованого кримінального правопорушення.

Крім того, жоден з заявлених ризиків не підтвердився в ході досудового розслідування, всі заявлені ризики є надуманими та такими, що не знайшли свого підтвердження. Вказує, що на даний час ризики втратили свою актуальність. Так, з моменту взяття ОСОБА_6 під варту, не перебуває на посаді командира та командування особовим складом він не здійснює, виплата грошового забезпечення припинена, зброя обвинуваченого перебуває на зберіганні у військовій частині, зазначені відомості нівелюють ризики переховування ОСОБА_6 від суду та незаконно впливати на свідків. Крім того, ризик переховування від суду не підтверджений доказами, оскільки ОСОБА_6 ніколи не перебував у розшуку, раніш не судимий, в ході затримання не чинив опору, має вагітну дружину, має чисельні воєнні нагороди та відзнаки. Ризик впливу на свідків є необґрунтованим, оскільки усі свідки у кримінальному провадженні вже допитані, крім того обвинувачений вже не займає посаду командира, та свідки не перебувають у нього в підпорядкуванні.

Звертає увагу, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце мешкання, місце роботи характеризується виключно позитивно, має бездоганну репутацію, має на утриманні малолітню дитину та насамперед захищає нашу країну. Крім того зазначає, що свідки у кримінальному провадженні вже допитані.

Вказує, що не визначати розмір застави відповідно до ст. 182 КПК України, є не обов`язком, а правом суду, а тому є за можливе застосувати щодо ОСОБА_6 розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про бажання приймати участь у судовому засіданні, на адресу апеляційного суду не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе проводити судове засідання за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: відкрита відмова виконувати наказ начальника, в умовах воєнного стану.

13.01.2023 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність ризиків передбачених п.п 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому з урахуванням даних обставин провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_6 правильно прийшов до висновку про продовження строку тримання під вартою, а також про те, що зміна запобіжного заходу під час розгляду провадження в суді першої інстанції на більш м`який, не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним ст.177 КПК України та належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Крім того, судом першої інстанції враховано той факт, що, відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано характер скоєного кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого.

У колегії суддів відсутні відомості про здійснення допиту усіх заявлених свідків під час здійснення судового розгляду, а тому ризик впливу на свідків вважає наявним, крім того, наявність або відсутність вказаного ризику не змінить висновку про необхідність застосовування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки необхідність продовження строку тримання під вартою останньому, підтверджується наявністю інших ризиків та положеннями ч. 8 ст. 176 КПК України.

Колегією суддів, враховано наявність ризиків, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи, що за інкримінований йому злочин передбачено покарання до 10 років, вчинити інше кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, впливати на свідків кримінального провадження задля надання ними показань на його користь, також перебуваючи на волі, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи сторони захисту про необґрунтованість заявлених ризиків, не заслуговують на увагу, оскільки заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Передчасними є доводи апеляційної скарги захисника в частині оцінки доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.

Вивчивши матеріали провадження, обставини інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого Колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для визначення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави відповідно до ст.182 КПК України, оскільки такий альтернативний запобіжний захід як застава об`єктивно не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_6 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків.

Враховуючи наявні дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає виправданим саме такий обраний запобіжний захід, оскільки обставини інкримінованого кримінального правопорушення, норми діючого кримінального процесуального законодавства та наявні ризики дають підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 19 квітня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді