Справа № 712/7084/23
Провадження № 1-кс/712/3306/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

дізнавача ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 22.06.2023 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0002684 від 24.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

12.07.2023 до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 22.06.2023 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0002684 від 24.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що дізнавачем СД Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР 0002684 від 24.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Відомості по кримінальному провадженню були внесені до ЄРДР на підставі Ухвали слідчого судді Соснівського районного суду від 12.06.2020 про зобов`язання внести дані по його заяві про вчинення самоуправних дій з боку сусіда, що виразилась у самовільному знесенні паркану та захоплення земельної ділянки.

З даною постановою не погоджується, оскільки досудове розслідування здійснене не в повній мірі, так в матеріалах справи знаходяться документи, які спростовують висновок дізнавача, а саме: пояснення від 06.06.2020 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 06.06.2020; протокол огляду місця подіївід 07.06.2020, які підтверджують вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Вважає, що дізнавачем не виконано ні одної слідчої дії, а саме: не встановлені невідомі особи, які переставляли паркан, відповідно не допитані; не проведена товарознавча експертиза для визначення розміру матеріальної шкоди; не витребувані правовстановлюючі документи та технічна документація на земельні ділянки; слідчим не переглянуті видео докази; не проведена земельно-технічна експертиза земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Вважає, що ОСОБА_6 06.06.2020 був проведений самозахват земельної ділянки заявника площею 17 кв.м., що підтверджується вищеперерахованими доказами, тобто самоправство, передбачене ст. 356 КК України, тому просить скасувати постанову та зобов`язати слідчого виконати процесуальні дії по клопотанню від 07.10.2020.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав скаргу, навів доводи, аналогічні скарзі.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Додатково надав рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.03.2016, Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19.05.2016, Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , яким зобов`язано ОСОБА_3 за власний рахунок відновити межу між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в попередній стан шляхом переміщення паркану на межу, зазначену в Державному акті серія ЯЕ № 140312 від 19 вересня 2007 року; зобов`язано ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею о, 17 кв.м. по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 і не чинити ОСОБА_7 перешкод в користуванні земельною ділянкою. Рішення набуло чинності 19.05.2016 року.

Вважає, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не виконав рішення суду добровільно, ОСОБА_6 , як чоловік власниці переніс паркан відповідно до рішення суду, тому в діях останнього відсутній склад злочину самоправство, оскільки він виконував рішення суму на своїй землі. Крім того, заявником не надано доказів завдання діями ОСОБА_8 йому значної шкоди, тому просить в задоволенні скарги відмовити.

Дізнавач ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позицію прокурора, просила в задоволенні скарги відмовити.

Перевіривши матеріали скарги, вислухавши сторін по справі, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З положень ст. 84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У ході розгляду скарги встановлено, що в провадженні Черкаського районного управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебували матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0002684 від 24.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Внесені зазначені відомості були на підставі Ухвали слідчого судді Соснівського районного суду від 12.06.2020 про зобов`язання внести до ЄРДР відомостей по заяві ОСОБА_3 про вчинення самоуправних дій з боку сусіда, що виразилась у самовільному знесенні паркану та захоплення земельної ділянки.

Постановою дізнавача СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 22.06.2023 закрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0002684 від 24.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Відповідно до ст. ст. 283,284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

Вирішуючи питання стосовно законності постанови суд виходить з наступного.

Вивченням змісту постанови слідчого від 22.06.2023 у ході судового розгляду було достеменно встановлено, що приймаючи рішення про закриття кримінального провадження дізнавач виходив з того, що були проведенні наступні слідчі дії:

-допитаний ОСОБА_3 ,

-допитана в якості свідка ОСОБА_7 ;

-долучені до матеріалів провадження рішення Придніпровского районного суду м. Черкаси, апеляційного суду Черкаської області, Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 .

Так, Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.03.2016, задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 (скаржника по даній праві) про відновлення межі та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Зобов`язано ОСОБА_3 за власний рахунок відновити межу між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в попередній стан шляхом переміщення паркану на межу, зазначену в Державному акті серія ЯЕ № 140312 від 19 вересня 2007 року.

Зобов`язано ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею о, 17 кв.м. по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 і не чинити ОСОБА_7 перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Рішення набуло чинності 19.05.2016 року (Ухвала апеляційного суду Черкаської області від 19.05.2016).

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України (стаття 124 Конституції).

Виконання рішення суду чи судового наказу в цивільній справі здійснюється відповідно до статей 367-389 Цивільного процесуального кодексу, Закону «Про виконавче провадження», Інструкції Міністерства юстиції від 15 грудня 1999 року N 74/5 та інших правових актів.

Тобто, існує передбачений законом порядок виконання судового рішення і тому слідчий суддя не погоджується з доводами прокурора про те, що чоловік власниці земельної ділянки ОСОБА_6 фактично виконував рішення суду, оскільки ОСОБА_3 , який вчинив самозахват 17 кв.м. земельної ділянки ОСОБА_7 , не бажав виконувати рішення.

В Постанові про закриття кримінального провадження від 22.06.2023 зазначено, що «…свідок ОСОБА_7 пояснила….що її чоловік ОСОБА_6 почав самостійно змінювати межі згідно наявних документів.»

З матеріалів провадження не вбачається, чи виконано рішення добровільно, чи зверталася власниця земельної ділянки ОСОБА_7 до державного (приватного) виконавця з приводу виконання судового рішення, чи виконувалося рішення суду відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, як посилається скаржник з ОСОБА_3 дізнавачем не було вчинено жодних дій на встановлення шкоди, яка була спричинена його інтересам, не зважаючи на те, що він зазначав про наявність такої шкоди і склад ст. 356 КК України матеріальний.

Слідчий суддя також зазначає, що у постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що свідками подій 06.06.2020 року були: дружина ОСОБА_9 , син його ОСОБА_10 та сусідка ОСОБА_11 із зазначенням адресу. Однак з постанови не вбачається аналізу їх пояснень в результаті допиту вказаних осіб.

Також не знайшов свого відображення аналіз протоколу допиту ОСОБА_6 , дії якого безпосередньо і стали підставою для внесення відомостей для ЄРДР.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова дізнавача не вмотивована належним чином, оскільки не містить повного та об`єктивного дослідження всіх наданих та заявлених сторонами кримінального провадження доказів та обставин даного кримінального провадження, зокрема тих, на необхідність дослідження яких вказувалося заявником, тому постанова про закриття кримінального провадження від 22.06.2023 прийнята передчасно та підлягає скасуванню.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя зазначає, що при проведенні досудового розслідування дізнавачем підлягають виконанню всі необхідні дії щодо належного з`ясування і всебічного аналізу обставин про наявність чи відсутність кримінального правопорушення, на підставі яких може бути прийняте обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження по справі.

Вирішуючи питання стосовно зобов`язання дізнавача виконати процесуальні дії по клопотанню від 07.10.2020, слідчий суддя зазначає, що функціональна спрямованість кримінально-процесуальної діяльності слідчого судді характеризується здійсненням ним функції судового контролю; діяльність слідчого судді здійснюється у межах функції судового контролю і є напрямком судового контролю із забезпечення якості доказів. Слідчий суддя, вирішуючи питання, віднесені до його компетенції. Разом з тим, зобов`язання дізнавача виконати клопотання сторони кримінального провадження не є компетенцією слідчого судді і не відноситься до тих рішень, дій чи бездіяльність слідчого дізнавача чи прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні в рамках ст. 303 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 22.06.2023 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0002684 від 24.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України задовольнити.

Постанову дізнавача СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 22.06.2023 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0002684 від 24.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді виготовлений 21.07.2023 о 08:00 год.

Слідчий суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси ОСОБА_1