Справа № 946/6986/23
Провадження № 1-кс/946/2147/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Муравлівка, Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, українця, не одруженого, працюючого по найму, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням установлено, що 17.07.2023 в період час з 00:05 до 00:30 годин, ОСОБА_4 порушуючи розпорядження начальника Одеської обласної військової адміністрації про запровадження комендантської години, знаходячись без спеціального дозволу, біля магазину «Продтовари» розташованого за адресою: АДРЕСА_3 в результаті виниклої сварки на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій, умисно, наніс два удари лезом ножа в область черевної порожнини ОСОБА_6 , у результаті чого спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням задньої стінки шлунка, діафрагми, що супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.

Тим самим, встановлена достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками - умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_4 17.07.2023 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

ОСОБА_4 17.07.2023 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками - умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , речовими доказами у кримінальному провадженні, іншими доказами в їх сукупності.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2023 року застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 14 вересня 2023 року.

Строк дії запобіжного заходу закінчує свою дію 14.09.2023.

Оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 17.07.2023, якою застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає, а підготовче судове засідання станом на 11.09.2023 не призначено, виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні прокурор посилається на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, в обґрунтування обрання запобіжного заходу обвинуваченому покладається необхідність запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни показань потерпілим чи свідками, а тому вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав своє клопотання в повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Зазначив, що обвинувальний акт у суді, підготовче засідання призначене на 18.09.2023. У ОСОБА_4 не було виявлено тілесних ушкоджень під час потрапляння до слідчого ізолятору.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав. Зазначив, що не було умислу на спричинення. Просив домашній арешт. Він захищав себе та батька, це був самозахист.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що виник спір, який спровокував сам потерпілий, який і почав наносити тілесні ушкодження обвинуваченому. Потім почав бити батька обвинуваченого та зламав йому ребра, через що у стані необхідної оборони підозрюваний наніс удари потерпілому на захист себе та батька.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, суддя доходить наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 17.07.2023 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками - умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , речовими доказами у кримінальному провадженні, іншими доказами в їх сукупності.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2023 року застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 14 вересня 2023 року.

Строк дії запобіжного заходу закінчує свою дію 14.09.2023.

Оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 17.07.2023, якою застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає, а підготовче судове засідання станом на 11.09.2023 не призначено, виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурором Ізмаїльської окружною прокуратури ОСОБА_3 06.09.2023 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000914 від 17.07.2023 за ознаками ч. 1 ст. 121 КК України за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Обвинувальний акт з додатками надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду 08.09.2023.

11.09.2023 року обвинувальний акт в порядку ст. 35 КПК України розподілена і передана до розгляду слідчому судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_9 .

Ухвалою судді ОСОБА_9 від 12.09.2023 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні на 18.09.2023 на 13:00, тобто вже після закінчення строку дії запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подавати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами ст. 199 КПК України.

Оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 17 липня 2023 року, якою застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 14 вересня 2023 року, а підготовче судове засідання призначено на 18.09.2023, виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, за даних обставин, на даній стадії кримінального провадження достатньо доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Підставою для продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а також наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, враховуючи що ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні він переховувався від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин.

Також, підозрюваний може незаконно впливати на особу визнану потерпілою у даному кримінальному провадженні та на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо; показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_4 матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого, зокрема шляхом прохань або погроз змушувати надати неправдиві показання з метою створення сприятливих для себе умов для уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин з урахуванням того, що всі вони являються мешканцями одного населеного пункту, що може негативно вплинути на всебічний та об`єктивний розгляд кримінального провадження, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи; відсутність у підозрюваного міцних соціальних зав`язків, вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Так, у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а тому хоча тяжкість обвинувачення і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

На думку слідчого судді, доведеним є ризики, передбачені п.п. 1,3, 5 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, з метою зміни показань потерпілим, свідком чи іншими підозрюваними.

Також, існує ризик того, що ОСОБА_4 може спробувати впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, з урахуванням того, що він з ними знайомий та йому відоме їх місце проживання, всі вони являються знайомими між собою, обізнані про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, а ОСОБА_4 може вплинути на них, зокрема шляхом прохань, домовленостей, умовлянь або погроз змушувати змінити показання з метою уникнення відповідальності за вказаний особливо тяжкий злочин.

Ризики, на наявності яких наголошують прокурор на даний момент не зникли.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

З вказаного вище вбачається, що застосування до обвинувачений більш м`якого запобіжного заходу неможливе, так як може не запобігти ризикам вчинення нових злочинів, переховування від суду та впливу на потерпілого, свідків.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вирішуючи питання про продовження застосування до обвинувачений запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та тяжкості можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з огляду на підтвердження викладених вище ризиків, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, суддя приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачений, а тому вважає за можливе та необхідне продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суддя дійшов висновку про наявність чітких ознак того, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу, а тому строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому суд враховує, всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи; відсутність у підозрюваного міцних соціальних зав`язків, вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою, що не перевищує шістдесят днів.

Керуючись ст. ст. 177,178,183,194,314,331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_4 - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 10 листопада 2023 року.

Ухвала щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 припиняє свою дію 10 листопада 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст ухвали проголошено 14.09.2023р. о 13:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1