Справа № 460/1368/18
Провадження №1-кп/944/101/23
про призначення до судового розгляду
11.04.2023 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6
у провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебувало кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
У зв`язку із припиненням судді Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_7 здійснення повноважень судді по відправленню правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку призначення на посаду судді, відповідно до розпорядження керівника апарату №173 від 28.10.2021 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» кримінальне провадження повторно розподілено між суддями і відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було розподілено та передано на розгляд судді ОСОБА_1 .
15.12.2021 суддею Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 винесено ухвалу про прийняття кримінального провадження до свого провадження та призначення підготовчого судового засідання
В підготовчому судовому засіданні 11.04.2023 відповідно до ч.2 ст.315 КПК України у підготовчому судовому засіданні на обговорення учасників судового провадження поставлено питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.
В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акта, оскільки такий не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема в обвинувальному акті не належно викладено зміст висунутого щодо ОСОБА_4 обвинувачення в частині даних про спосіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яке сформульовано узагальнено та без чіткого покликання на конкретні повноваження ОСОБА_4 , що стосувалися наданої йому влади і/або без чіткого покликання на надані йому конкретні організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські обов`язки, які останній начебто використав задля вчинення в інтересах ОСОБА_8 . Разом з тим. в обвинувальному акті відсутня будь-яка інформація про те, які заходи начебто ОСОБА_4 вжив завдяки своєму службовому становищу щодо інших службових осіб задля реалізації інтересів ОСОБА_8 , тобто надання дозволів на укладення договорів оренди та їх укладення, затвердження паспортів прив`язки тимчасових споруд. Крім цього, із змісту обвинувального акту по даному кримінальному провадженні не вбачається точної дати та часу місяця травня 2017 року коли ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем здійснення службової діяльності, начебто висловив вимогу ОСОБА_8 щодо необхідності у наданні йому грошових коштів у сумі 1000 доларів США.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали клопотання про повернення обвинувального акта.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду, проти клопотання обвинуваченого заперечив та вказав, що обвинувальний акт в повному обсязі відповідає вимогам ст. 291 КПК України. В обвинувальному акті викладено усі фактичні обставини кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, а тому підстав для повернення обвинувального акту немає.
Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Статтею 291 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав, коли обвинувальний акт підлягає поверненню для усунення недоліків.
При вирішенні клопотання захисника судом враховується, що в п.3 ч.3 ст.314 КПК України мова йде про право суду повернути обвинувальний акт, якщо буде встановлено, що він не відповідає вимогам КПКУкраїни. При цьому, на думку суду, оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, то для повернення обвинувального акта підставою не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам КПК.
Питання про відповідність викладення матеріалу в обвинувальному акті, власне фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування.
Покликання обвинуваченого на невідповідність обвинувального акту вимогам кримінально процесуального законодавства, а саме зокрема на те, що в обвинувальному акті не належно викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які орган досудового слідства вважає встановленими, та обвинувачення, всупереч вимогам закону, не сформульоване, не вказано чіткого покликання на конкретні повноваження ОСОБА_4 ; не зазначено, які конкретно заходи начебто вжив ОСОБА_4 завдяки своєму службовому становищу щодо інших службових осіб задля реалізації інтересів ОСОБА_8 , не вбачається точної дати та часу місяця травня 2017 року коли ОСОБА_4 начебто висловив вимогу ОСОБА_8 щодо необхідності у наданні йому грошових коштів у сумі 1000 доларів США, є необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
При цьому ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи із суті даної норми закону, має відображатися в обвинувальному акті відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що, на думку суду, і зазначено у даному обвинувальному акті, обвинувальний акт містить дані про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Обвинувальний акт інформує обвинуваченого як про причину обвинувачення, так і про його характер. Також обвинувальний акт вручений обвинуваченому та його захиснику, про що свідчать долучені відповідні розписки.
Суд вважає, що викладені у клопотанні обвинуваченого про повернення обвинувального акту обставини не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору у розумінні ст. 291 КПК України, не перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду та розгляду кримінального провадження по суті і підлягають вирішенню в ході судового розгляду.
За таких обставин підстави для повернення обвинувального акту в судовому засіданні не встановлені. Обвинувальний акт, що надійшов до суду відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Окрім цього у ході підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_5 подав скарги на дії та рішення слідчого, постанови прокурора, у яких просить визнати незаконною дію слідчого щодо проведення освідування ОСОБА_4 , яка була здійснена в ході обшуку від 04.01.2018 року під час досудового розслідування кримінального провадження; визнати незаконною постанову старшого слідчого ОВС СУ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_9 , якою було залучено до участі у проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні громадянку ОСОБА_8 з метою отримання під час досудового розслідування відомостей, які мають значення для досудового розслідування кримінального провадження; визнати незаконною та скасувати постанову першого заступника прокурора Львівської області старшого радника юстиції ОСОБА_10 від 03.03.2018 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні; визнати незаконною та скасувати постанову прокурора відділу управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області, молодшого радника юстиції ОСОБА_11 від 03.01.2018 про проведення контролю за вчиненням злочину у кримінальному провадженні; та заперечення на ухвалу Галицького районного суду міста Львова про дозвіл на обшук, який був проведений в кабінеті ОСОБА_4 04.01.2018.
Розглянувши дані скарги та заперечення суд дійшов наступних висновків.
Положеннями ч. 2ст. 303 КПК України, на яке посилається сторона захисту у своїх скаргах, визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (ніж ті, що зазначені в частині 1 цієї статті) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Отже, положення ч. 2ст. 303 КПК України не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-318 КПК України (зокрема, на це вказує використане законодавцем формулювання «можуть бути предметом розгляду», а не «розглядаються» чи «підлягають розгляду» тощо, а також пряме відсилання до правилстатей 314-316 КПК України).
Ані ч.2 ст.303, ані статті 314-316 КПК не передбачають, що суд в підготовчому судовому засіданні має право ухвалити за результатом розгляду таких скарг одне з рішень, які передбачені ч.2 ст.307 КПК України під час досудового розслідування, а саме скасовувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язувати припинити дію чи, навпаки, вчинити певну дію, відмовити в задоволенні скарги.
Натомість, за змістом ст. 314-316 КПК України, підготовче судове засідання є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якої є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Згідно із ч. 4 ст. 291 КПК України, надання суду інших документів, окрім обвинувального акту та до початку судового розгляду забороняється.
Відповідно до ст. ст. 314, 315 КПК України, на стадії підготовчого судового засідання суд не здійснює дослідження та оцінку доказів. Така оцінка дається судом лише після дослідження її у ході судового розгляду та у порядку визначеному ст. ст. 89, 94 КПК України.
Суд вважає, що під час підготовчого судового засідання стороною захисту, потерпілим, іншими учасниками кримінального провадження можуть бути подані скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, однак, суд може розглядати тільки ті скарги, рішення за результатом розгляду яких мають значення для підготовки до судового розгляду.
З огляду на вказану специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, в межах цієї стадії суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, а також робити висновки щодо законності чи незаконності дій, бездіяльності чи рішень, прийнятих на досудовому розслідуванні.
Водночас, зі змісту поданих стороною захисту скарг вбачається, що викладені у них доводи зводяться до необхідності надання судом оцінки діям та рішенням представників сторони обвинувачення, в тому числі, з точки зору їх законності, у зв`язку з порушеннями норм кримінального процесуального законодавства які, на думку захисту, були допущенні при їх прийнятті.
На переконання суду, викладені у скаргах аргументи потребують аналізу законності низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, а відтак, твердження захисника щодо допущених порушень під час досудового розслідування, заперечення з цього приводу сторони обвинувачення, підлягають дослідженню вже під час судового розгляду у ході дослідження доказів, оскільки це матиме значення для оцінки їх допустимості та належності. Враховуючи наведене, у задоволенні заявлених скарг необхідно відмовити.
Що стосується заперечення на ухвалу Галицького районного суду міста Львова про дозвіл на обшук, оскільки порушені в ньому питання не є предметом розгляду під час підготовчого судового засідання та розгляд по суті вказаних заперечень під час підготовчого судового засідання був би передчасним, суд приходить до висновку про необхідність долучення його до матеріалів кримінального провадження, без вирішення порушених у ньому питань по суті.
Вислухавши думку учасників судового провадження, щодо питань передбачених п.2-4 ч.3 ст.314 КПК України, суд дійшов висновку, що підстав для закриття провадження у випадках, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу, повернення обвинувального акту прокурору, направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності, не вбачається, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні необхідно призначити підготовче судове засідання з викликом учасників судового провадження.
Керуючись ст.ст.291, 314-1, 315, 316, 372 КПК України, суд,
Прийняти заперечення сторони захисту на ухвалу слідчого судді про дозвіл на обшук.
У задоволенні інших скарг сторони захисту - відмовити.
Про день слухання справи повідомити учасників судового провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1