В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2023 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000660 від 20.10.2021 р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджан, громадянина України, освіта вища, працюючого технічним директором ТОВ «Зернові комплекси і системи», пенсіонера, вдівця, раніше не судимого, проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В:

доведеним, що 19.10.2021 приблизно о 17 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки BMW модель Х5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ярослава Мудрого м. Біла Церква, Київської області перед перехрестям автомобільних доріг вул. Ярослава Мудрого та вул. Привокзальної, м. Біла Церква, Київської області, в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, та в порушення вимог пункту 18.1 ПДР України, відповідно до якого «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», а також п. 18.4 ПДР України, відповідно до якого «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», маючи можливість заздалегідь виявити небезпеку для руху, яку йому становив пішохід ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину вулиці Ярослава Мудрого, м. Біла Церква, Київської області, перед перехрестям автомобільних доріг вул. Ярослава Мудрого та вул. Привокзальної, м. Біла Церква, Київської області, з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля в межах дорожньої розмітки «пішохідний перехід» на нерегульованому пішохідному переході, а також наявність транспортних засобів, які зупинились та зменшили швидкість перед ним в сусідній смузі зустрічного руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_6 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер в кареті швидкої медичної допомоги. Смерть потерпілого ОСОБА_6 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа та крововиливом у шлуночки головного мозку.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 б, 18.1, 18.4 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені кримінального правопорушення розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 19.10.2021 приблизно о 17 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем марки BMW модель Х5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ярослава Мудрого м. Біла Церква, перед перехрестям автомобільних доріг вул. Ярослава Мудрого та вул. Привокзальної, м. Біла Церква, Київської області, в порушення вимог пунктів 2.3 б, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, маючи можливість заздалегідь виявити небезпеку для руху, яку йому становив пішохід ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину вулиці Ярослава Мудрого, м. Біла Церква, Київської області, перед перехрестям автомобільних доріг вул. Ярослава Мудрого та вул. Привокзальної, м. Біла Церква, зліва на право відносно напрямку руху автомобіля в межах дорожньої розмітки «пішохідний перехід» на нерегульованому пішохідному переході, а також наявність транспортних засобів, які зупинились та зменшили швидкість перед ним в сусідній смузі зустрічного руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_6 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер в кареті швидкої медичної допомоги. Визнає, що смерть потерпілого ОСОБА_6 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа та крововиливом у шлуночки головного мозку. Згідний, що допущені ним порушення вимог пунктів 2.3 б) та 18.1, 18.4 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_6 . У вчиненому розкаюється. Він повністю відшкодував завдані збитки потерпілим. Жалкує про вчинене. Фактичні обставини кримінального правопорушення, правову кваліфікацію його дій визнає повністю, їх не оспорює. Просить суворо не засуджувати, не позвавляти його права керування транспортними засобами.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора, і добровільної згоди обвинуваченого, захисника, яким попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, їх дослідження судом визнано недоцільним, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ст. 286 ч.2 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив необережний тяжких злочин.

Він раніше не судимий.

За місцем проживання і роботи характеризується позитивно.

На обліку у лікарів нарколога, психіатра він не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: визнання винуватості, добровільне відшкодування завданого збитку, його похилий вік.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, думку потерпілої щодо покарання обвинуваченого, досудову доповідь про низький ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення, низький ризик небезпеки для суспільства, дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування основного покарання, установленого в санкції частини за вчинене кримінальне правопорушення, тобто відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Саме таке основне покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд зазначає, що у випадку порушення ОСОБА_4 умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, не виправдання довіри суду, йому може бути скасоване вказане звільнення.

Суд при прийнятті рішення щодо основного покарання обвинуваченого враховує принцип гуманізму, вважає відкладене призначене основне покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, завжди може бути приведене до виконання, у випадку порушення ним умов звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд також дійшов переконання, що призначення ОСОБА_4 більш суворого основного покарання, без застосування ст. 75 КК України, буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його відношення до вчиненого, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Вирішуючи питання призначення додаткового покарання, передбаченого санкцією ст. 286 ч.2 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, встановлення прямого причинного зв`язку порушень ОСОБА_4 вимог зазначених пунктів Правил дорожнього руху України з вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її незворотніми наслідками у виді спричинення смерті ОСОБА_6 , дійшов висновку, що воно має бути призначено у верхній межі санкції ст. 286 ч.2 КК України.

Саме таке основне і додаткове покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд не погоджується із позицією прокурора ОСОБА_3 щодо не призначення обвинуваченому ОСОБА_4 додаткового покарання, про, що також просив обвинувачений і захисник, міститься прохання у довідці ТОВ «Зернові комплекси та системи» від 17.07.2023 р.: через необхідність керування ОСОБА_4 транспортним засобом при виконанні обов`язків технічного директора ТОВ «Зернові комплекси і системи», віддаленості його місця проживання від місця роботи, неможливості виконання ним своїх обов`язків, є його життєвою необхідністю, оскільки суд визнає неспівмірними: право керувати транспортними засобами ОСОБА_4 , 1953 року народження, пенсіонера, який продовжує працювати і незворотними наслідками у виді смерті громадянина ОСОБА_6 .

Суд зазначає, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Своїми протиправними діяннями ОСОБА_4 позбавив громадянина України ОСОБА_6 найвищої соціальної цінності життя, що є незворотним для нього і держави Україна.

Суд також зазначає, що ТОВ «Зернові комплекси та системи» зважаючи на важливість, незамінність ОСОБА_4 у діяльності зазначеного ТОВ, вправі забезпечити його службовим транспортом з водієм, який буде керувати службовим транспортом при виконанні ОСОБА_4 посадових обов`язків, необхідності вирішення ним життєвих побутових потреб, у т.ч. пов`язаних із його похилим віком, необхідністю проходження медичних обстежень, лікарень у інших населених пунктах.

Призначення ОСОБА_4 у т.ч. додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами і буде, на переконання суду, тим необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим ОСОБА_4 так і іншими особами.

На переконання суду, не призначення ОСОБА_4 додаткового покарання буде явно і очевидно не законним, не справедливим, не обгрунтованим, оскільки буде очевидно не зрозумілим для суспільства здійсненого судом правосуддя.

Цивільний позов відсутній.

Речові докази: автомобіль марки BMW модель Х5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий представнику власника, слід вважати повернутим власнику; три диски з відеозаписами, які приєдані до кримінального провадження, слід зберігати при кримінальному провадженні.

Суд стягує із обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта підтверджені документально в розмірі 5491 грн. 84 коп.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 не затримувався, стосовно нього запобіжний захід не застосовувався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1,3 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки підлягає виконанню самостійно і реально.

Речові докази: автомобіль марки BMW модель Х5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий представнику власника - вважати повернутим власнику; три диски з відеозаписами, які приєдані до кримінального провадження - зберігати при кримінальному провадженні.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта підтверджені документально в розмірі 5491 грн. 84 коп.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Юрій БУЦМАК

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області