05.05.2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 642/1948/21

Провадження №1-кп/642/116/23

05 травня 2023 року

м. Харків

Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000328 від 10.02.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, без визначеного місця проживання, неодноразово судимого: 14.09.2009 Ленінським районним судом м. Харкова, за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 10.07.2013 Харківським районним судом Харківської області, за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 06.04.2016 Ленінським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Єреван Вірменія, вірменина, громадянина Вірменії, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, без визначеного місця проживання, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді Ленінського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акту у кримінальному провадженні №0000328 від 10.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

На обговорення учасників судового розгляду, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, було поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 просив продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, не зменшились і не зникли. Прокурор зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_9 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, в матеріалах справи міститься заява потерпілого про проведення судового засідання без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має, цивільний позов не подає, щодо призначення покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст.56 КПК України брати участь у судовому засіданні - це право, а не обов`язок потерпілого і його представника у кримінальному провадженні, перелік його прав не є вичерпним і не обмежується лише цією статтею, тому суд, порадившись на місці, ухвалив розпочати розгляд кримінального провадження за відсутністю потерпілого, вирішивши в ході подальшого судового розгляду необхідність його обов`язкової присутності.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили змінити запобіжний захід у вигляді утримання під вартою на особисте зобов`язання, посилаючись на те, що ризики прокурором не обґрунтовані, крім того, обвинувачений ОСОБА_6 має хронічні захворювання, страждає імунодефіцитом (ВІЛ).

Під час судового засідання інші учасники справи покладалися на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою суду від 13.03.2023 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 11.05.2023 включно.

Згідно п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три років.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.186, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 6 років, на даний час судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження триває не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, тобто відсутні стійкі соціальні зв`язки, без визначеного місця проживання, неодноразово судимий: 14.09.2009 Ленінським районним судом м. Харкова, за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 10.07.2013 Харківським районним судом Харківської області, за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 06.04.2016 Ленінським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, тобто має високий ризик небезпеки для суспільства та ризик повторного вчинення кримінального правопорушення, має ряд тяжких захворювань, не працює, не має місця проживання, а тому суд вважає, що у разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватись від суду та вчинити нове кримінальне правопорушення.

Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду підтверджується наступним.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки санкцією ч.2 ст. 186 КК України передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз засуджений 06.04.2016 Ленінським районним судом м.Харкова, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, тому існують обґрунтовані ризики того, що у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_6 може покинути місце мешкання та виїхати за межі м. Харкова чи Харківської області з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим наявний ризик його переховування від суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілого у кримінальному провадженні.

Суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, а також, у разі необхідності і після цих стадій, під час дослідження судом письмових доказів, оскільки у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність для повторного допиту деяких свідків, у разі задоволення судом такого клопотання. На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Наявність зазначеного ризику обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину, а також тим, що на теперішній час ОСОБА_6 відомі відомості про особу потерпілого, місце його проживання, коло спілкування, що дає йому можливість впивати на його свідчення.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, він не має будь-яких офіційних та законних джерел доходу, у зв`язку з чим не виключена можливість того, що перебуваючи поза умовами ізоляції він може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі й злочини проти власності, з метою забезпечення своїх елементарних життєвих потреб.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на теперішній час не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим стосовно нього необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд зазначає, що стороною захисту не надано суду доказів відсутності ризиків, які були встановлені та прийнятті до уваги слідчим суддею при обранні йому запобіжного заходу.

Згідно медичної довідки про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 від 09.07.2021 останній страждає рядом тяжких захворювань, станом на даний час загальний стан здоров`я задовільний, отримує амбулаторний курс медикаментозного лікування згідно лікарських призначень, лікарськими засобами забезпечений в повному обсязі. Стаціонарного лікування, в тому числі за межами установи, не потребує. На день складання довідки протипоказань за станом здоров`я ув`язнений ОСОБА_6 утримуватись в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» не має (а.с.137-138).

Суд також вважає, що зміна ОСОБА_6 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`які запобіжні заходи буде недостатніми для запобігання ризикам встановленим ст.177 КПК України.

З огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, поєднаного із застосуванням насильства щодо потерпілого або погрозою його застосування, суд, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, не визначає обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Керуючись ст. ст. 331, 369, 372, 376КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Оголосити перерву в судовому засіданні до 14-00 години 22.05.2023 року.

Повторити виклик учасників судового розгляду.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 03.07.2023 включно без застави.

Встановити строк дії даної ухвали до 03 липня 2023 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вручення обвинуваченому.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала суду в іншій частині оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1