ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/251/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

в режимі відеоконференції :

прокурора - ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - ОСОБА_6 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2023 року,-

В с т а н о в и л а :

Цією ухвалою в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного захисту з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або зменшення розміру застави обвинуваченим відмовлено.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 задоволено.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 14.09.2023 року до 23 год. 59 хв.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 до 14.09.2023 року до 23 год. 59 хв.

В апеляційній скарзі захисник просить вказану ухвалу суду скасувати, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою та постановити нову, якою обрати обвинуваченим запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшити раніше визначену заставу до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказані вимоги мотивує тим, що прокурором належним чином необґрунтовані ризики, передбачені ст.177 КПК України та не підтверджені доказами наявними у справі, тому є тільки припущеннями.

Крім того, зазначає, що визначений обвинуваченим розмір застави є непомірним для них, а тривале утримання їх під вартою є порушенням Конвенції.

Вважає, що рішення прийнято з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, оскільки не підтверджено, що обвинувачені можуть впливати на свідків чи потерпілих чи ухилятися від слідства.

Зазначає, що судом не враховано соціальні зв`язки обвинувачених, адже у ОСОБА_8 на утриманні перебуває мати похилого віку та малолітня дитина, а ОСОБА_9 є одруженим та має малолітню дитину. Також обвинувачені позитивно характеризуються та раніше до відповідальності не притягувалися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинувачених, які підтримали подану апеляційну скаргу та просять ухвалу суду скасувати, міркування прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Так, на розгляді у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.4 ст.190 КК України.

Ухвалою суду від 18 липня 2023 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 по 14 вересня 2023 року включно, оскільки до спливу цього строку судове провадження з об`єктивних причин завершити не представляється можливим.

Так, суд мотивував своє рішення тим, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, що є особливо тяжкими, ризики, визначені в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим та його продовження на даний час не зменшилися, оскільки, зважаючи на санкцію статті обвинувачення, останні можуть переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, що свідчить про обґрунтованість застосованого до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування даного запобіжного заходу щодо обвинувачених або його зміни.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В даному випадку судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, що є особливо тяжким, зазначено про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинувачених не є можливим, з метою уникнення ухилення обвинуваченими суду чи виникнення інших встановлених судом ризиків та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченим або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до вірного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до двох місяців, зокрема до 14 вересня 2023 року.

Крім того, приймаючи рішення про продовження строку запобіжного заходу, суд, згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, повно врахувавши при цьому об`єктивні обставини кримінального правопорушення, встановлені в судовому засіданні дані про особу обвинувачених та обсяг встановлених у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вірно залишив попередньо визначений розмір застави, із чим колегія суддів повністю погоджується та не вбачає підстав для її зменшення, як про це ставить питання в апеляційній скарзі захисник обвинувачених.

З таким висновком суду першої інстанції про застосування ОСОБА_8 , ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

Судом в повній мірі та у визначеному законом порядку враховано всі обставини при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, особу обвинувачених та їхні соціальні зв`язки.

На переконання колегії суддів, таке рішення не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, згідно якої особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі "Летельє проти Франції").

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд прийшов до вірного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ..

При цьому у п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - ОСОБА_6 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді