У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника -адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, проживаючого в цивільному шлюбі, має на утриманні 2-є малолітніх дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у якому зазначає, що слідчим відділом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001295 від 22.06.2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.06.2023 близько 18:19 год. ОСОБА_5 перебуваючи на автобусній зупинці яка знаходиться за адресою: м. Ужгород вул. Карпатської України (Гагаріна) напроти будинку № 37, де побачив на лавці потерпілого ОСОБА_7 який сидів із мобільним телефоном у руках, в цей момент у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчиненого в умовах воєнного стану, реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок відкритого викраденого чужого майна, висловив вимогу ОСОБА_7 передати йому мобільний телефон на, що останній відмовився. Після чого ОСОБА_5 дістав з поясу предмет ззовні схожий на пістолет, та рукояткою почав наносити удари ОСОБА_7 у область голови в кількості близько 3-4 ударів, та після чого відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Редмі 9А» вартість якого становить близько 1500 грн., який належить ОСОБА_7 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, не зупинившись на вказаному ОСОБА_5 продовжив наносити удари ОСОБА_7 , нанісши останньому згідно довідки Ужгородської міської лікарні Ужгородської міської ради № 6157/817 тілесних ушкоджень у вигляді: «ЗЧМТ, струс головного мозку, рваної рани лівої вушної мочки, відкритого перелому спинки носа».

Слідчий вказує, що 23 червня 2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від 22.06.2023 року; протоколом ОМП від 22.06.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від. 22.06.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 23.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.06.2023; повідомленням про підозру від 23.06.2023.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання, слідчий зазначає, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду, намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчиненні вище вказаного злочину, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні шляхом залякування свідків та очевидців даної події, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність вказаних ризиків свідчить, зокрема те, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, санкція за вчинення якого, згідно ч. 4 ст. 186 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Окрім цього, слід врахувати те, що підозрюваний ОСОБА_5 , ніде не працює і не має постійного джерела доходу, неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення і раніше. Також 27 січня 2022 року в рамках кримінального провадження №0000255 до Ужгородського міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України, розгляд якого триває по теперішній час. В рамках даного кримінального провадження обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливостю внесення застави, яка була сплаченою. Однак, ОСОБА_5 незважаючи на діючий відносно нього запобіжний захід, в період іспитового строку, вчинив повторно умисний тяжкий злочин.

Слідчий вказує, що з огляду на вищезазначені обставини інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

А тому на підставі вищенаведеного слідчий просить задовольнити клопотання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з матеріалами клопотання, вручено підозрюваному та його захиснику вчасно.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив таке задовольнити, враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, та наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, а інші більш м"які запобіжні заходи з вищезазначених причин не зможуть запобігти вказаним ризикам. Додав, що ОСОБА_5 згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 12.01.2022 року раніше судимий за ч.2 ст. 185, ч.1,2 ст. 361 КК України.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначив , що злочину який йому інкримінується він не вчиняв. Також пояснив, що немає наміру ухилятися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Просив суд обрати відносно нього запобіжний західу виді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що зазначені слідчим ризики не доведені і ґрунтуються на припущеннях. Пояснив, що його підзахисний не має наміру ухилятися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Просив слідчого суддю врахувати, що батьки ОСОБА_5 є людьми похилого віку, хворіють і їм потрібна допомога. Зокрема, мати ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи. Просив обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не пов"язаний з триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав внесене клопотання, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та позицію його захисника, слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».

За визначенням ЄСПЛ "обгрунтована підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин" (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Зокрема, згідно з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дає підстави вважати повідомлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Під час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги ст. ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також положення викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі Лабита проти Італії від 06.04.2000 року, згідно якого тримання підозрюваного під вартою на початку розслідування може бути обгрунтовано лише показаннями свідків, а також рішення Європейського суду з прав людини у справі Фераро- Бараво проти Італії від 14.03.1984 року, в якому зазначено що затримання і тримання під вартою особи під вартою, безумовно, допустимі не тільки у випадках доведеності факту вчинення злочину і його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого служить тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, також враховує, що ОСОБА_5 ніде не працює, є раніше судимий згідно з вироком Ужгородського міськрайонного суду від 12.01.2022 року за ч.2 ст. 185, ч.1,2 ст. 361 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до чотирьох років позбавлення волі, та підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на три роки, тобто на даний час ОСОБА_5 перебуває на іспитовому строці.

Зазначені обставини в своїй сукупності, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також у судовому засіданні досліджені надані стороною захисту медичні документи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до яких ОСОБА_5 встановлено діагноз: Основний 120.8 Інші форми стенокардії. Стенокардія напруження ФКІІІ. Ускладення 125.2 Перенесений у минулому інфаркт міокарда К/з п/і. Супутнє 125.11 Атеросклеротична хвороба серця нативних вінцевих артерій К/з а/с. Ускладенення 150.0 Застійна серцева недостатність СНІІА. Супутнє 111.0 Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба з переважним ураженням серця з (застійної) серцевою недостатністю ГХІІІ ст.., ст..2, ризик високий. ОСОБА_10 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання Діагноз МСЕК Анкілозправого г/суглобу. Стан після арттродезу (14.06.18) з приводу неправильно консолідованого оперованого перелому н/з правої гомілки, посттравматичного деформуючого артродезу г/суглобу ІV ст. з контрактурою та больовим синдромом. Помірне порушення функції ходи та опору. ІХС: атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН І Пресбіотія ОИ.

Однак, даних про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_10 потребуть постійного догляду, або про те, що підозрюваний ОСОБА_5 здійснює за ними такий догляд слідчому судді не надано.

Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя враховуючи обгрунтованість підозри, тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного, вважає, що матеріали внесеного клопотання містять достатньо обставин, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що внесене слідчим клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам закону та підлягає до задоволення.

Поряд з цим, виходячи з положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_5 не слід визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, проживаючого в цивільному шлюбі, має на утриманні 2-є малолітніх дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання під вартою по 19 серпня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1