У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5418/22

№ 1-кс/183/2566/23

23 серпня 2023 року слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , погодженого з прокуроромЛуганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 20 березня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань від за № 0000118, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в :

Слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Новомосковського з клопотанням про арешт майна підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на автомобіль «ВАЗ 211540», державний номер « НОМЕР_2 », № кузова НОМЕР_3 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділом Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені внесеному 20 березня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_6 , а саме у державній зраді, тобто у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Слідчий в судовому засіданні підтримав подане клопотання та посилаючись на ті ж підстави, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваної в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Інші учасники провадження не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Як вбачається з матеріалів справи, другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному 20 березня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Так відповідно внесені відомості, про те що за повідомленням ГУНП в Луганській області слідчий розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ Сватівського РВП ГУНП в Луганській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зайняла посаду у сформованому на тимчасово окупованій території Сватівського району Луганської області незаконному правоохоронному органі т.зв. «Сватівському РОВД МВД ЛНР», тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

З реєстраційної картки ТЗ серії НОМЕР_2 , від 13.06.2020 автомобіль «ВАЗ 211540», державний номер « НОМЕР_2 », № кузова НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_6 .

Вирішуючи клопотання слідчого, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_6 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, санкція якої передбачає у тому числі конфіскацію майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо неї такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, знаходиться у власності ОСОБА_6 , а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на вказане майно, що належить підозрюваній ОСОБА_6 та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

А тому клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на автомобіль «ВАЗ 211540», державний номер « НОМЕР_2 », № кузова НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1