Справа № 539/1030/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Мильці Полтавського району Полтавської області, проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта середня, не одруженої, не працюючої, раніше судимої:

1. 23.04.2013 Ленінським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн;

2. 12.12.2016 колегією суддів Октябрського районного суду м. Полтави за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України на строк 6 років і 6 місяців позбавлення волі;

3. 15.05.2020 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

за ч. 1 ст. 321, ч.2 ст. 307 КК України,

та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Грузії, уродженця м.Тбілісі, Грузія, проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого не працюючого, раніше судимого:

1. 15.05.1995 Білоцерківським міським судом Київської області за ч.2 ст. 142, ч. 3 ст. 215-3, на підставі ст. 42 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

2. 31.08.2000 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 183-3 КК України до 3 роки 6 міс. 27 днів позбавлення волі;

3. 26.10.2007 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі;

4. 09.06.2011 Білоцерківським міським судом Київської області за ч.1 ст. 15, ч. 2 ст. 185, на підставі ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

5. 18.11.2014 Білоцерківським міським судом Київської області за ч.2 ст. 185, на підставі ч.1 ст. 71 КК України 4 років позбавлення волі. Звільнений 27.04.2018 у зв`язку з відбування покарання;

6. 11.06.2020 Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном на 1 рік;

за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.307 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні 11.05.2023 прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що стосовно обвинуваченої обраний запобіжний захід тримання під вартою, строк дії якого закінчується, тому є необхідність його продовжити. Зазначає, що підстав для зміни щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, не вбачається, а ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК, що були встановлені попередніми ухвалами суду не зменшилися та продовжуть існувати і дають підстави, що обвинувачена може перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор зазначає, що обвинувачена може переховуватись від суду через усвідомлення втрати свободи на тривалий час, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це прокурора, суд, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення їй покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Установлено, що ОСОБА_4 в м. Лубни проживає в орендованому помешканні по АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштована, легальних джерел її доходу в ході досудового розслідування не встановлено, постійних засобів для існування не має, неодноразово судима за скоєння корисливих злочинів та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, в тому числі за скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за збут наркотичних засобів, має слабкі соціальні зв`язки, відбувала реальне покарання в місцях позбавлення волі та на даний час перебуває на іспитовому терміні. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні трьох епізодів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, неодноразово засуджувалася за скоєння корисливих злочинів та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, постійних засобів для існування не має. Таким чином, перебування ОСОБА_4 на волі призведе до продовження її злочинної діяльності та вчинення лише нових тяжких злочинів. Ризик незаконного впливу на свідків, експертів у кримінальному провадженні прокурор мотивує тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 переслідуючи мету - уникнення від кримінальної відповідальності, як самостійно так і із залученням сторонніх осіб, схильних до вживання наркотичної речовини, зможе незаконно вплинути шляхом погроз або вмовлянь на свідків, експертів, що призведе до зміни ними своїх показів або відмови від дачі показів, що в подальшому може поставити під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Тому наявність вище перелічених ризиків, на думку обвинувачення, обґрунтовано не дає підстав застосуванню до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор також заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 . Зазначає, що стосовно обвинуваченого обраний запобіжний захід тримання під вартою, строк дії якого закінчується, тому є необхідність його продовжити.Вказує, що підстав для зміни щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, не вбачається, а ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК, що були встановлені попередніми ухвалами суду не зменшилися та продовжуть існувати і дають підстави, що обвинувачена може перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор зазначає, що обвинувачений може переховуватись від суду через усвідомлення втрати свободи на тривалий час, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це прокурора, суд, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Установлено, що ОСОБА_5 є громадянином Грузії, в м. Лубни проживає в орендованому помешканні по АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, легальних джерел його доходу в ході досудового розслідування не встановлено, постійних засобів для існування не має, неодноразово судимий за скоєння корисливих та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, у 2020 року Лубенським ВП оголошувався в розшук за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, має слабкі соціальні зв`язки, неодноразово відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі та на даний час в суді розглядається справа відносно ОСОБА_5 за скоєння ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.3 185 КК України. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовує тим, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні одного епізоду злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та скоєння ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 та ч. 3 та 185 КК України, неодноразово засуджувався за скоєння корисливих злочинів та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, постійних засобів для існування не має, легальних джерел його доходів під час досудового розслідування не встановлено. Таким чином, перебування ОСОБА_5 на волі призведе до продовження його злочинної діяльності та вчинення лише нових тяжких злочинів. Ризик незаконного впливу на свідків, експертів у кримінальному провадженні прокурор мотивує тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 переслідуючи мету - уникнення від кримінальної відповідальності, як самостійно так і із залученням сторонніх осіб схильних до вживання наркотичної речовини, зможе незаконно вплинути шляхом погроз або вмовлянь на свідків, експертів що призведе до зміни ними своїх показів або відмови від дачі показів, що в подальшому може поставити під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Тому наявність вище перелічених ризиків, на думку обвинувачення, обґрунтовано не дає підстав застосуванню до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечували та просили обрати обвинуваченій більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту. Захисник зазначив, що клопотання прокурора є невмотивованим, без обґрунтування ризиків, які дають підстави для застосування обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив урахувати, що обвинувачена перебуває в ув`язнені з малолітньою дитиною, де немає належних умов для утримання малолітніх та дитина не може отримати належну медичну допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, вважають недоцільним продовження застосовування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість висунутого обвинувачення та відсутність ризиків, про які зазначав прокурор як такі, що виправдовують подальше його застосування. Захисник вважає за доцільне застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

З`ясувавши думку учасників провадження щодо заявленого клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, вивчивши матеріали провадження у межах заявленого клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою суду від 16.03.2023 обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 14.05.2023 включно. Судове слідство у справі триває.

Відповідно до ст.199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше (продовженого) обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлені прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

З обвинувальних актів та реєстрів матеріалів досудового розслідування вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 321, ч.2 ст. 307 КК України та обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК, ч. 2 ст. 307 КК України. При розгляді вище вказаних клопотань суд не з`ясовує обставини вчинення кримінальних правопорушень та не перевіряє їх дослідженням доказів, оскільки вказане є недопустимим на даній стадії судового провадження з огляду на принципи змагальності та диспозитивності кримінального судочинства. Суд лише визначає на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Ризик переховування від правосуддя суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) обвинувачених (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування тощо). Ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Суд погоджується з доводами прокурора, що переховуватися від суду обвинувачених може спонукати тяжкість можливого покарання. Крім того, обвинувачений Мосешвілі неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, є громадянином іншої держави, на території України проживає без законних підстав, що посилює ризики втечі та переховування від суду.

Обвинувачена ОСОБА_4 неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, на шлях виправлення не стала та обвинувачується в учиненні ряду епізодів тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, під час встановленого їй вироком суду іспитового строку.

Обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово притягувавсяд до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочини, пов`язані знезаконним обігом наркотичних засобів, неодноразо восудимий за скоєння корисливих злочинів протии власності.

Таким чином,суд приходить висновку, що вищезазначені обставини дають підстави вважати, що існує ризик можливості обвинувачених переховуватись від суду та продовжувати злочинну діяльність. Наявність у обвинуваченої ОСОБА_8 малолітньої дитини не може бути стримуючим фактором подальшої належної її процесуальної поведінки, враховуючи також стадію розгляду кримінального провадження.

Крім того, продовжує існувати ризик впливу на свідків. Попри те, що свідки, заявлені стороною обвинувачення, вже були допитані в судовому засіданні, однак відповідно до ч.14 ст.352 КПК України свідок може бути допитаний повторно в тому самому або наступному судовому засіданні за його клопотанням, за клопотанням сторони кримінального провадження або за ініціативою суду, зокрема, якщо під час судового розгляду з`ясувалося, що свідок може надати показання стосовно обставин, щодо яких він не допитувався. Так, за клопотанням сторони захисту суд завдовольнив клопотання про повторний допит свідків, які є залегендованими - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Доведені ризики виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою, їм не можливо запобігти більш м`якими запобіжними заходами, тому суд вважає що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Суд приходить до висновку, що тільки такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених. Звернення про взяття обвинувачених на поруки або внесення за них застави до суду не надходили.

При цьому доводи, на які посилається захист, не дають суду підстав для зміни раніше обраного обвинуваченим запобіжного заходу. Наявність у обвинувачених малолітньої дитини не може бути стримуючим фактором подальшої належної їх процесуальної поведінки, враховуючи також стадію розгляду кримінального провадження. Будь-яких відомостей про неможливість утримувати обвинувачену ОСОБА_4 під вартою за станом здоров`я судом не встановлено та учасниками провадження таких доказів не надано.

Зважаючи на введення воєнного стану в Україні, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання суду, не зможе перешкодити обвинуваченим повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

При цьому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на строк шістдесят днів, зважаючи на складність кримінального провадження з метою надання достатньо часу для судового розгляду відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 КПК України та виконання вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, тобто до 09.07.2023 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 183, 193,199, 331 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виглядітримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Мильці Полтавського району Полтавськоїобласті, проживаючої в АДРЕСА_1 , не працює, раніше судимої, яка утримується в Державній установі " Надержинська виправна колонія" (№65)» на строк шістдесят днів, який обчислюється з дня постановлення даної ухвали 11.05.2023, і діє до 09.07.2023 включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Грузії, уродженця м.Тбілісі, Грузія, проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого не працюючого, раніше судимого, на строк шістдесят днів в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)», який обчислюється з дня постановлення даної ухвали 11.05.2023, і діє до 09.07.2023 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченими - в цей же строк з моменту вручення їм копії даної ухвали.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1