ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

За ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2023 року, обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 17 вересня 2023 року включно.

Одночасно обвинуваченому визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 134 200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покарання у разі доведеності вини останнього передбачено у виді позбавлення волі до 10 років, зазначений прокурором ризик про можливість переховування обвинуваченого від суду продовжує існувати, оскільки під загрозою можливого покарання обвинувачений може ухилитись від правосуддя.

Судове слідство за даним кримінальним провадженням триває, досліджені письмові докази, допитаний обвинувачений, вісім свідка сторони обвинувачення, інші свідки не допитані. Заявлений прокурором ризик ймовірних перешкод кримінальному провадженню з боку обвинуваченого у разі зміни запобіжного заходу продовжує існувати, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження, зокрема анкетних даних свідків, - існує ймовірність позапроцесуального незаконного впливу з боку обвинуваченого на вказаних учасників кримінального провадження, які ще судом не допитані, та більшість з них проживають саме в тому населеному пункті, де проживає обвинувачений. Всі обставини, досліджені в ході судового засідання, у сукупності не дають достатні підстави про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на інший, більш м`який.

Крім того, суд врахував матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, стадію розгляду кримінального провадження, строк, протягом якого обвинувачений перебуває під вартою, суд вважає можливим визначити заставу у вигляді 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Прокурор не погоджуючись з вказаним рішенням подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

Зазначає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Вважає ухвалу суду в частині визначення розміру застави незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується злочин, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від 10 до 15 років та з конфіскацією майна або без такої а тому, усвідомлюючи тяжкість, реальність та невідворотність покарання, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, на даний час судовий розгляд обвинувального акту триває, всі свідки не допитані, а враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 мешкає в одному населеному пункті зі свідками, йому відомо їх місце проживання, тому існує ризик того, що обвинувачений може здійснити спробу незаконного впливу на свідків.

Також зазначила про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 добровільно співпрацював з окупаційною владою, толерантно віднісся до захоплення частини території України, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необгрунтованого затягування строків судового розгляду та створить можливості для ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При вирішенні питання щодо можливості застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави та визначенні її розміру суддя не оцінив майновий стан останнього. Територія Оскількської сільської територіальної громади Харківської області, де зареєстрований обвинувачений ОСОБА_7 включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, що ускладнює контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 та значно збільшує ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав викладених в ній.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані матеріали контрольного провадження, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції в частині встановлення застави, є обґрунтованими.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд першої інстанції одночасно застосував до ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід заставу у виді 50 розмірів неоподатковуваних прожиткових мінімумів непрацездатних осіб з покладенням обов9язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення.

Обґрунтовуючи прийняте рішення суд першої інстанції послався на врахування матеріального становища обвинуваченого, тяжкість правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_7 обвинувачується, стадію розгляду кримінального провадження, строк протягом якого обвинувачений тримається під вартою, але з такими доводами суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; яке ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, та таким в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

-наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

-недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до положень абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , відповідно до якого останньому інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, кваліфіковане за ч. 5 ст. 111-1 КК України, при наступних обставинах, а саме що він з 20.04.2022 року, точний час в ході до судового розслідування встановити не виявилось можливим, будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася 24.02.2022 повномасштабним російським вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення територій, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території, маючи умисел на зайняття керівної посади окупаційної влади в с. Оскіл Ізюмського району Харківської області, та реалізуючи його вступив в злочинну змову з окупаційними військами рф та представниками так званої «ЛНР», отримавши від них пропозицію на зайняття посади в органі місцевого самоврядування в Оскільській сільській раді Ізюмського району Харківської області, в порушення Конституції та Законів України, добровільно, умисно погодився на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , приблизно 22 квітня 2022 року, точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянином України, перебуваючи в с. Оскіл Ізюмського району Харківської області, умисно, добровільно прийняв участь в організації та проведенні заходу та зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій - т.в.о. «голови селища Оскіл Ізюмського району Харківської області», тобто у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави - агресора, що здійснює свою протиправну діяльність на території Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

Надалі, ОСОБА_7 , будучи громадянином України, приблизно з 22 квітня 2022 року до початку вересня 2022 року, точний час встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на посаді т.в.о. «голови селища Оскіл Ізюмського району Харківської області», продовжуючи реалізовувати свій раніше виниклий злочинний умисел, знаходячись в адміністративній будівлі, розташованій за адресою: Харківська область Ізюмський район с. Оскіл, вул. Слобідська, 1, контролював та організовував роботу «Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області».

Таким чином, згідно обвинувального акта ОСОБА_7 вчинив злочин проти основ національної безпеки України під час воєнного стану, з чого слідує що дії останнього несли підвищений ступінь суспільної небезпеки, оскільки були здійснені в умовах тяжких обставин, в яких опинилося суспільство України, були направлені на співпрацю з державою агресором.

При обранні альтернативного запобіжного заходу застосованого судом на ОСОБА_7 було покладено обов`язки в тому числі, не відлучатись із населеного пункту в якому він зареєстрований, без дозволу суду.

Таким чином, ОСОБА_7 відповідно до покладених на нього обов`язків повинен знаходитись за місцем реєстрації, а саме АДРЕСА_1 .

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 було вчинено саме в період військового часу,він пов`язаний з зайняттям посади селищного голови с. Оскіл Ізюмського району Харківської області, а тому альтернативний запобіжний захід не здатен запобігти ризику, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на теперішній час поряд з с. Оскіл Ізюмського району Харківської області ведуться бойові дії з військовими формуваннями РФ, на користь якої відповідно до обвинувального акту дав згоду працювати ОСОБА_7 , враховуючи тяжкість інкримінованого злочину та покарання яке загрожує обвинуваченому, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватись від суду, який також не може бути усунений альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави.

На підстав викладеного колегія суддів, вважає доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність застосованого запобіжного заходу у виді застави стосовно ОСОБА_7 обгрунтованими, а тому ухвала суду в цій частині підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільних інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Однак суд першої інстанції вищевказані норми процесуального закону залишив поза увагою, що згідно ч. 1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону і відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України - підставою для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, колегія судді вважає наявними підстави для скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2023 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 вересня 2023 року, включно, без визначення застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3