Справа № 503/712/23
Провадження №1-кп/503/52/23
УХВАЛА

12 вересня 2023 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в рамках судового провадження у кримінальному провадженні № 0000047 від 20.01.2023 року, клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кодима Одеської області, громадянки України, українки, не працюючої, з середньою технічною освітою, не заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачена ОСОБА_4 , захисник адвокат ОСОБА_5 , секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_6 ,

встановив:

В провадженні суду перебуває вище зазначене кримінальне провадження, в якому прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб та можливістю альтернативного застосування застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, які дорівнюють 99240 грн, яке обґрунтовано тим, що у відношенні ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та на даний час ризики, які були підставою для його застосування не змінилися. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому усвідомлюючи суворість покарання може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на неї, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, уточнив, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави просить визначити в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як раніше було визначено судом при обранні запобіжного заходу, а зазначення в клопотанні про 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, які дорівнюють 99240 грн є опискою.

Захисник обвинуваченої в судовому засіданні просив суд змінити обвинуваченій запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачена в судовому засіданні заперечувала проти визначення тривалості застосування до неї тримання під вартою на строк 60 діб зазначивши, що достатньо строку в 30 діб.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та судового провадження судом встановлено, що у відношенні обвинуваченої ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 25.07.2023 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строк дії якого був визначений до 15.09.2023 року.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В свою чергу згідно ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Крім того, згідно положень другого речення ч.7 ст. 194 КПК України, у разі необхідності строк обов`язків, передбачених частинами п`ятою та шостою цієї статті, покладених на обвинуваченого може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо можливості продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а тому суд вважає, що ризики з числа передбачених пунктами 1 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачена може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшились.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд керується практикою ЄСПЛ, зокрема у розумінні якої, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, у справі «Москаленко проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання обвинуваченої винною, то остання, з метою уникнення покарання, може зокрема переховуватись від суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає, що ризики, передбачені пунктами 1 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є доведеними та на разі не зменшилися.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченої незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, то суду не надано жодних доказів існування цього ризику, а щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на неї, що негативно вплине на розгляд судового провадження, то суд зауважує, що останнє саме по собі не може бути ризиком, передбаченим пунктом 4 ч.1 ст. 177 КПК України, так як за своїм змістом є фактично ризиком переховування від суду, передбаченим пунктом 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Ураховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої та міцність її соціальних зв`язків, суд вважає, що вказані факти не зменшують заявлені і доведені у кримінальному провадженні ризики. Також судом враховано ступінь суспільної небезпеки злочину, у скоєнні якого ОСОБА_4 обвинувачується.

Водночас судовий розгляд кримінального провадження на даний час не завершений, оскільки судом здійснюється дослідження доказів.

Ураховуючи зазначене вище суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу на даний час не зможе запобігти доведеним ризикам, передбаченим пунктами 1 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування даного запобіжного заходу та продовжують існувати, що виправдовує подальше тримання обвинуваченої під вартою, але з урахуванням стадії судового розгляду строк даного продовження є виправданим не на 60 діб, а лише на термін до 17 жовтня 2023 року.

В свою чергу, з врахуванням зазначеного, суд на даний час не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника про зміну обраного до обвинуваченої запобіжного заходу на домашній арешт.

Розмір застави визначений ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 25.07.2023 року, як альтернативний запобіжний захід, достатній для забезпечення виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 80520 гривень, а тому підлягає залишенню без змін.

При цьому, визначенні судом обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, покладені на обвинувачену у разі внесення застави підлягають продовженню.

Керуючись ст. 110, 199, 369, 371, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Продовжити відносно ОСОБА_4 строк тримання під вартою на термін до 17 жовтня 2023 року.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Розмір застави визначений ОСОБА_4 ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 25.07.2023 року в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80520 грн і яка може бути внесена як самою обвинуваченою так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, залишити без змін.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії даної ухвали.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачена ОСОБА_4 вважається такою, що до неї застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Продовжити зобов`язання обвинуваченої ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду та покладення на обвинувачену виконання наступних обов`язків визначених ч.5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок цього, визначеної в ухвалі Кодимського районного суду Одеської області від 25.07.2023 року.

Копію ухвали про продовження строку запобіжного заходу вручити обвинуваченій негайно після її проголошення та направлення до слідчого ізолятора.

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1