Справа № 694/867/23 Провадження №1-кп/694/114/23
В и р о к

Іменем України

27.06.2023 року місто Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сухини Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, раніше не судимого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2022, приблизно о 23-40 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , в ході конфлікту на грунті раптово виниклих неприязних відносин зі своєю дружиною ОСОБА_8 , маючи умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень останній, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та настання тяжких наслідків, штовхнувши ОСОБА_8 так, що вона опинилася у положенні, коли її голова знаходилася над стільцем, а тіло на підлозі, ОСОБА_5 наніс кулаком правої руки два удари в область голови, після чого, коли ОСОБА_8 піднялась і знаходилася в положенні стоячи, обвинувачений схопив дерев`яний стілець, кинув його в напрямку останньої, влучивши їй в область грудної клітини, потім наніс один удар рукою в область грудної клітини, чим спричинив ОСОБА_8 , згідно до висновку експерта №05-9-02/279 від 17.01.2023 року, забійну рану в лівій завушній ділянці, садно на лівому передпліччі, синці на правій вушній раковині, лобі та виличній ділянці, крововиливи в м`які покрови голови з внутрішнього боку, які носять ознаки легких тілесних ушкоджень, закриту травму грудної клітини у вигляді розриву легеневого стовбуру, крововиливу в жирову клітковину грудної клітини, садна на грудній клітці, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Внаслідок тяжких тілесних ушкоджень - закритої травми грудної клітини у вигляді розриву легеневого стовбуру, крововиливу в жирову клітковину грудної клітини, садна на грудній клітці, - ОСОБА_8 померла.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину не визнав повністю. Пояснив, що 14.11.2022 року, ввечері, він знаходився вдома, по АДРЕСА_1 . Його дружина, ОСОБА_8 , повернулась від своєї матері, ОСОБА_6 , та пішла до сусідки, ОСОБА_9 . В цей час приїхав брат обвинуваченого, ОСОБА_10 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 . Обвинувачений з братом стали вживати спиртне. Приблизно о 20-00 годині додому повернулася ОСОБА_8 разом з ОСОБА_12 , вони були у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 разом з братом вийшли палити на вулицю і вирішили поїхати до батьків, на автівці через поле приїхали до двору батьків, брат зателефонував матері, та не відповіла, і брати повернулися до обвинуваченого додому. Коли вони зайшли у будинок, ОСОБА_8 стала сваритись, у них з обвинуваченим виникла сварка, яка тривала деякий час, потім ОСОБА_5 , почувши гавкіт собак, вийшов на двір з пневматичним пістолетом та постріляв, повернувся в будинок та продовжив вживати спиртне разом з дружиною, ОСОБА_9 та братом. Між обвинуваченим та дружиною знов виникла сварка, вона дала йому ляпаса, штовхнула. Тоді ОСОБА_5 взяв її за грудки та вона впала на стілець. Притримуючи її на стільці, обвинувачений двічі вдарив кулаком біля її голови. ОСОБА_10 відтягнув обвинуваченого, ОСОБА_13 вийшла з кухні до кімнати, де сіла на диван разом з сином, який почав плакати, та стала його заспокоювати. При цьому, обвинувачений стверджував, що у дружини не було видимих тілесних ушкоджень і почувала вона себе нормально. Також у кімнату зайшла співмешканка брата ОСОБА_11 та теж стала заспокоювати дитину. Обвинувачений вийшов з будинку, а коли повернувся, ОСОБА_13 сказала, що вона викликала поліцію, тому йому слід збирати речі і йти, а вона з ним розлучиться. ОСОБА_42 підтримала ОСОБА_14 , ОСОБА_5 розсердився і кинув в ОСОБА_12 дитячий стілець, ОСОБА_10 відбив стілець рукою і він попав по руці ОСОБА_11 . Обвинувачений почав кричати, щоб всі пішли геть з будинку, ОСОБА_10 з ОСОБА_11 одяглися і вийшли на вулицю, обвинувачений вийшов в туалет, повернувся, за ним також зайшла ОСОБА_12 . ОСОБА_13 продовжила сварку, кричала на чоловіка, він її штовхнув, взяв цигарки та вийшов з будинку, через городи дійшов до поля, де йому стало зле від вжитого алкоголю, він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, пішки потрапив до батьків. Мати повідомила йому, що його дружина померла, він намагався зателефонувати до поліції, але через відсутність зв`язку не зміг цього зробити. Обвинувачений наполягає на тому, що коли він виходив з будинку, ОСОБА_13 була жива, ніяких тілесних ушкоджень у неї не було, звідки взялися тілесні ушкодження, які зазначені у висновку експерта, йому невідомо, а він не знав про її смерть і не намагався зникнути, нікуди не тікав, однак не пам`ятає, де знаходився протягом двох діб через погане самопочуття. Також він вважає, що ОСОБА_9 його обмовляє через негативне ставлення до нього.

Заявлений потерпілою цивільний позов обвинувачений не визнав, оскільки не вважає себе винним о скоєнні кримінального правопорушення.

Не зважаючи на зайняту обвинуваченим позицію щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині за обставинами, що викладені у вироку, повністю доведена в ході розгляду справи та підтверджується наступними доказами, що були досліджені судом в судовому засіданні.

Так:

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що померла, ОСОБА_15 , була її рідною дочкою, яка перебувала у шлюбі з обвинуваченим. Відносини з чоловіком у дочки були складні, вони постійно сварилися, декілька разів ОСОБА_5 бив ОСОБА_14 під час сварок, також через ці сварки викликали працівників поліції, однак ОСОБА_13 відмовлялася писати заяву про застосування до неї насилля з боку чоловіка і через деякий час мирилась з ним. Проте, конфлікти продовжувалися, обвинувачений неодноразово погрожував дружині вбивством. Вдень, 14 листопада 2022 року, ОСОБА_8 прийшла до потерпілої, після чого надвечір, приблизно о 16-15 годині, повернулася додому. О 23-45 годині потерпілій зателефонувала ОСОБА_41 , сусідка та подруга ОСОБА_18 , та сказала, що була у ОСОБА_18 вдома, ОСОБА_13 посварилася з чоловіком та він її побив. Потерпіла швидко одяглася та побігла до доньки, по дорозі зустріла ОСОБА_12 та вони разом прийшли до будинку ОСОБА_18 . Дочка потерпілої лежала на дивані, біля неї сидів її маленький син та намагався відкрити їй очі, більше нікого у будинку не було. У ОСОБА_18 була рана на голові за вухом, синці на лобі та щоці, також були синці на грудній клітці. Це було о 00-15 годині. ОСОБА_19 зателефонувала місцевій мешканці, яка працює фельдшером. Потерпіла стала телефонувати у швидку, там їй сказали, щоб вона до приїзду медиків робила реанімаційні дії. За вказівкою диспетчера, потерпіла разом з ОСОБА_9 поклали ОСОБА_14 на підлогу і потерпіла намагалася зробити масаж серця та штучне дихання, однак дочка ніяк вже не реагувала. Прийшла ОСОБА_20 , якій телефонувала ОСОБА_12 , та, оглянувши дочку потерпілої, сказала, що та померла десь півгодини тому. Приїхала бригада швидкої допомоги і констатувала смерть.

Також потерпілою заявлено цивільний позов до обвинуваченого про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок кримінального правопорушення, у розмірі 750000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог потерпіла зазначає, що через смерть своєї дочки вона перенесла дуже сильну душевну травму, оскільки дочка була її опорою та надією, має на фоні емоційного стресу проблеми зі здоров`ям, не може оговтатися від горя, ця подія повністю змінила уклад її життя. Крім того, на її утриманні залишився син загиблої дочки, ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для якого смерть матері також є невиправною трагедією, а налагодження його життя та психічне відновлення онука лежить на потерпілій. При цьому потерпіла зауважує, що ані обвинувачений, ані його батьки жодним чином не допомагають їй.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснила, що мешкає у сусідньому будинку з подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , часто бувала в них вдома, товаришувала з ОСОБА_22 , спілкувалася з її батьками. 14 листопада 2022 року, надвечір, ОСОБА_13 прийшла до ОСОБА_19 додому, вони разом стали вживати спиртні напої, після чого, біля 20-00 години пішли до будинку ОСОБА_18 . Прийшовши, побачили, що у будинку знаходяться обвинувачений, його брат та співмешканка брата ОСОБА_11 , також вдома був малолітній син ОСОБА_23 . Обвинувачений разом з братом вживали спиртне, ОСОБА_12 з ОСОБА_24 також сіли за стіл та стали пити вино. Через те, що ОСОБА_5 відштовхнув сина, між ним та ОСОБА_24 почалася сварка, в ході якої останні вдарив дружину. Брат обвинуваченого, ОСОБА_10 , розборонив бійку і вони разом вийшли на двір. Коли ОСОБА_12 через деякий час вийшла з будинку, вона побачила, що хлопців немає, також немає машини, на якій приїхав ОСОБА_25 зі своєю співмешканкою. ОСОБА_19 повідомила про це ОСОБА_26 , та розізлилася і, коли обвинувачений з братом через деякий час повернулися додому, ОСОБА_13 почала лаятися на чоловіка, погрожувати йому розлученням, він також кричав на неї. Коли ОСОБА_8 стояла в дверях кухні, ОСОБА_27 взяв дитячий стілець та кинув у неї, попавши їй в груди, при цьому ОСОБА_13 вдарилася головою об дверну лутку, однак втрималась на ногах. Потім обвинувачений підійшов до дружини і рукою наніс їй ще удар в верхню частину грудної клітини, крикнув, щоб всі уходили з його будинку та вибіг на двір. ОСОБА_10 разом зі ОСОБА_11 одяглися та вийшли з будинку, ОСОБА_13 лягла на диван, їй було погано. ОСОБА_12 запропонувала зателефонувати у швидку чи до матері, однак ОСОБА_13 заборонила, сказавши, що буде спати, маленький син ОСОБА_18 сидів біля неї. ОСОБА_19 вийшла з будинку, брат обвинуваченого ще не поїхав, тому вона попросила його підвезти її додому, він погодився. Вдома ОСОБА_19 зателефонувала потерпілій та повідомила, що обвинувачений побив дружину, потерпіла відповіла, що буде бігти до дочки. ОСОБА_12 вийшла на вулицю, зустріла потерпілу та вони разом прийшли до будинку ОСОБА_8 . Там на дивані лежала ОСОБА_13 без ознак життя, син сидів поруч, більше нікого не було. Потерпіла стала телефонувати до швидкої допомоги, а ОСОБА_19 - ОСОБА_28 , мешканці села, яка працює фельдшером. Потерпілій диспетчер швидкої сказав, щоб вони поклали ОСОБА_14 на тверду поверхню та спробували зробити їй штучне дихання та масаж серця. Разом вони поклали ОСОБА_14 на підлогу і потерпіла намагалася зробити так, як сказав диспетчер. У цей час прибігла ОСОБА_29 , оглянула ОСОБА_14 і сказала, що та вже півгодини мертва. Потім приїхала бригада швидкої допомоги і констатували смерть.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що є рідним братом обвинуваченого, знав його дружину, з обома перебував у дружніх відносинах.14 листопада 2022 року ввечері він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 приїхав додому до брата. Там вони з обвинуваченим стали вживати пиво. Приблизно о 20-00 годині прийшла ОСОБА_13 разом зі своєю подругою ОСОБА_19 , принесли з собою вино та стали його пити. Через деякий час брат посварився з дружиною та пішов на двір палити, з ним вийшов і ОСОБА_30 . На вулиці вони вирішили поїхати до батьків на машині, через поле приїхали до двору батьків, але там було зачинено, додзвонитися до матері не змогли і повернулися до ОСОБА_27 додому. Коли зайшли у будинок, між ОСОБА_31 та його дружиною знов виник конфлікт, в ході якого вони спочатку кричали один на одного, потім ОСОБА_13 дала чоловікові ляпаса, а той штовхнув її на стілець і, коли її голова була на стільці, замахнувся і наніс два удари. Один удар був в область голови ОСОБА_18 , другий - поруч з головою ОСОБА_18 по стільцю. ОСОБА_43 перехопив брата за руку та відтягнув його, всі заспокоїлися, випили ще пива, ОСОБА_27 вийшов на вулицю, там постріляв з пневматичного пістолету, повернувся у будинок. ОСОБА_13 знов почала скандал, виганяла чоловіка, казала, що розлучиться з ним. Біля неї в цей час знаходилася ОСОБА_19 та співмешканка ОСОБА_32 . Обвинувачений взяв дитячий стілець та кинув його у бік ОСОБА_18 , ОСОБА_30 відбив стілець рукою і той попав по руці ОСОБА_11 . ОСОБА_27 закричав, щоб всі уходили, а з дружиною вони самі розберуться, і вийшов з будинку. Свідок разом зі співмешканкою вийшли на вулицю, вже біля машини почули крик ОСОБА_18 . Потім з двору вийшла ОСОБА_9 та попросила її відвезти додому, щоб вона могла зателефонувати матері ОСОБА_18 , бо свій телефон вона забула вдома. ОСОБА_10 разом зі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 сіли в машину, доїхали до будинку ОСОБА_19 , там ОСОБА_12 вийшла, а він зі співмешканкою поїхали до себе додому. Наступного дня вранці до них приїхали працівники поліції, шукали брата, та розповіли, що ОСОБА_13 померла. Також ОСОБА_10 пояснив, що у брата з дружиною постійно виникали сімейні сварки, однак щоб брав бив дружину, він не бачив.

Свідок ОСОБА_33 у судовому засіданні пояснила, що обвинуваченого знає з липня 2022 року, з його дружиною познайомилася у листопаді 2022 року. Сама ОСОБА_33 мешкає разом з рідним братом обвинуваченого, ОСОБА_34 , в них є спільна дитина. З ОСОБА_5 та ОСОБА_35 підтримувала нормальні стосунки. 14 листопада 2022 року, ввечері, вона з ОСОБА_34 приїхали до його брата, ОСОБА_5 . Той був вдома з маленьким сином ОСОБА_21 , його дружини ОСОБА_18 не було. Брати стали вживати пиво, ОСОБА_11 не вживала алкоголь, оскільки була вагітна. Приблизно о 20-00 годині прийшла ОСОБА_15 разом з подругою, ОСОБА_9 , обидві були у стані алкогольного сп`яніння, принесли з собою вино, стали розпивати спиртне разом з хлопцями. Під час розпиття між ОСОБА_5 та його дружиною сталася сварка, ОСОБА_27 вийшов на вулицю палити, разом з ним вийшов ОСОБА_30 . Їх довго не було, ОСОБА_12 вийшла на двір, повернувшись, сказала, що немає ані братів, ані автівки. ОСОБА_13 розсердилася, і коли ОСОБА_27 з ОСОБА_34 повернулися, почала кричати на чоловіка, замахуватися на нього, той її штовхнув, і, коли її тіло було на підлозі, а голова на стільці, став бити рукою, однак куди саме, свідок не бачила, бо злякалася та відвернулася. ОСОБА_30 відтягнув брата, всі заспокоїлися та ОСОБА_27 взяв пневматичний пістолет і вийшов на вулицю постріляти, ОСОБА_13 з дитиною вийшла до кімнати, вона намагалася заспокоїти сина, ОСОБА_11 також заспокоювала дитину, у кімнаті була і ОСОБА_12 , ОСОБА_13 жалілася, що задихається. Повернувся обвинувачений, вони з братом продовжили пити пиво, а ОСОБА_13 стала знов лаятися на обвинуваченого і сказала, що з ним розлучиться. Він схопив дитячий стілець і кинув його у бік дружини, але ОСОБА_30 відбив рукою стілець і той попав ОСОБА_11 , яка стояла поруч, по руці. ОСОБА_27 закричав, щоб всі йшли геть з будинку і вийшов на вулицю. Це було біля 24-00 години. ОСОБА_11 з ОСОБА_34 одяглися і вийшли на двір, ОСОБА_30 пішов до машини, а ОСОБА_11 біля дверей застібала чоботи. В цей час вона побачила, як обвинувачений повернувся до хати. Вона дійшла до машини і почула з будинку крик ОСОБА_18 , з будинку вибіг обвинувачений. Після цього вийшла ОСОБА_12 і попрохала довезти її додому, щоб вона зателефонувала потерпілій. Вони з ОСОБА_34 довезли ОСОБА_19 до її будинку і поїхали додому. Вранці приїхали до них працівники поліції і повідомили, що ОСОБА_13 померла, а ОСОБА_27 немає.

Свідок ОСОБА_36 пояснила суду, що обвинувачений є її радним сином, ОСОБА_15 - його дружина. З обома були нормальні стосунки. Між собою син з дружиною постійно сварилися, неодноразово доходило до виклику працівників поліції, тому свідок була проти їх весілля і додому до них рідко приходила. У ніч на 15 листопада 2022 року їй зателефонував другий її син, ОСОБА_37 , і розповів, що у ОСОБА_27 був скандал з дружиною, літав стілець, а біля третьої години ночі приїхали працівники поліції, повідомили, що ОСОБА_13 померла, розпитували, де ОСОБА_27 . Вранці вона з чоловіком стала шукати ОСОБА_27 , однак не знайшли, а він сам прийшов до них додому через дві доби, сказав, що йому було погано і він знепритомнів десь у полі, про те, що ОСОБА_13 мертва він не знав. Приблизно через дві години приїхали працівники поліції та забрали ОСОБА_27 . Також свідок пояснила, що з онуком не спілкується, ніякої участі у його вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає.

Судом дослідженні наступні письмові докази, надані стороною обвинувачення:

- витяг з ЄРДР, згідно до якого 15.11.2022 року до реєстру було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 статті 121 КК України за заявою (а.с. 100);

- протокол огляду місця події від 15.11.2022 року - житлового будинку АДРЕСА_1 та відеозапис до нього (а.с.172-177);

- висновок експерта №05-9-02/279 від 15.11.2022 року, згідно до якого, причиною смерті ОСОБА_8 є закрита травма грудної клітини у вигляді розриву легеневого стовбуру, що ускладнилося гемоперикардом; при експертизі трупу виявлені наступні ушкодження: закрита травма грудної клітини у вигляді розриву легеневого стовбуру, крововиливу в жирову клітковину грудної клітини, садна на грудній клітці - тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, забійна рана в лівій завушній ділянці, садно на лівому передпліччі, синці на правій вушній раковині, лобі та виличній ділянці, крововиливи в м`які покрови голови з внутрішнього боку - легкі тілесні ушкодження. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів чи при ударі об такі предмети. При судово-токсикологічній експертизі крові трупу ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в кількості 2,32 проміле, що відносно живих осіб відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння (а.с. 101-103);

- протокол огляду трупу ОСОБА_8 від 15.11.2022 року (а.с. 114-120);

- ухвала слідчого судді від 15.11.2022 року про надання дозволу на проведення огляду за правилами обшуку у будинковолодінні ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 (а.с. 110-111);

- ухвала слідчого судді від 17.11.2022 року про накладення арешту на речові докази, вилучені 15.11.2022 року при проведенні огляду за правилами обшуку у будинковолодінні ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 (а.с. 112-113);

- висновок експерта №05-1-08/07 від 18.01.2022 року, згідно до якого на предметах одягу трупу ОСОБА_8 виявлено сліди крові, походження якої від ОСОБА_8 не виключається, даних за походження крові від ОСОБА_5 не виявлено (а.с.121-124);

- висновок експерта №05-1-08/08 від 18.01.2022 року, згідно до якого на простирадлі виявлено сліди крові, походження якої від ОСОБА_8 не виключається, даних за походження крові від ОСОБА_5 не виявлено (а.с.125-127);

- висновок судово-психіатрічного експерта №60 від 09.02.2023 року, згідно до якого у ОСОБА_5 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, не відмічалося проявів хронічного психічного захворювання, недоумства, проявів тимчасового розліду психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, а виявлялися прояви емоційно-нестійкого розладу особистості в стані компенсації, він знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, в його поведінці не відображалося психопатологічної симптоматики, що не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_5 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє прояви емоційно-нестійкого розладу особистості в стані компенсації, що не позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи у суді, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (а.с. 128-134);

- висновок експерта №СЕ-19/124-23/415-Д від 20.01.2023 року, згідно до якого на поверхні наданого на експертизу об`єкта (стільця) слідів папілярних візерунків не виявлено (а.с. 136-141);

- протокол проведення слідчого експерименту від 28.12.2022 року зі свідком ОСОБА_10 та відеозапис до нього (а.с. 189-193);

- протокол проведення слідчого експерименту від 28.12.2022 року зі свідком ОСОБА_19 та відеозапис до нього (а.с. 194-198);

- висновок експерта №05-9-02/279-2 від 24.02.2023 року, згідно до якого смерть ОСОБА_8 настала від 15 до 60 хвилин після отримання закритої травми грудної клітини, а саме розриву легеневого стовбуру, та ОСОБА_8 цей час могла виконувати цілеспрямовані дії. Тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_8 могли виникнути за тих обставин та механізмі, про які повідомляє в протоколі проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_19 , і не могли виникнути за тих обставин та механізмі, про які повідомляє в протоколі проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 (а.с. 142-143);

- протокол огляду предметів від 05.01.2023 року, згідно до якого було оглянуто мобільний телефон «Xiaomi 9T» синього кольору з пластиковим чохлом чорного кольору, з сім-кртою оператора «Київ-стар», № НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_8 . При огляді інформації, наявної на телефоні встановлено, що у папці наявні аудіо файли записів вхідних телефонних дзвінків з назвою «коханий» НОМЕР_2 , датовані 01.11.2022 року. Копії аудіо-файлів досліджені з доданого до протоколу диску (а.с.199-201);

- висновок експерта №05-1-08/56 від 08.03.2023 року, згідно до якого зі стільця було вилучено волосину з голови людини, яка була відокремлена механічною дією з прикладенням незначної сили, схожі зі зразками волосся з голови трупа ОСОБА_8 (а.с.144-145);

- копія протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КпАП України відносно ОСОБА_5 від 15.04.2022 року, згідно до якого останній застосував домашнє насильство відносно своєї дружини, ОСОБА_8 , внаслідок чого було спричинено шкоду її здоров`ю (а.с. 151);

- копія заяви ОСОБА_10 на ім`я начальника Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 16.04.2022 року, з якої вбачається, що ОСОБА_5 вчиняв насильницькі дії відносно своєї дружини, ОСОБА_8 , кидався з ножем на заявника, ОСОБА_10 та рідну матір, ОСОБА_38 (а.с. 152);

- копія постанови судді Городищенського районного суду Черкаської області від 14.11.2022 року, згідно до якої провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України було закрито на підставі ст.. 38 КпАП України (а.с. 155);

- характеризуючі матеріали (а.с. 106-107, 146-150, 153-154, 202-204).

Інших доказів учасниками судового провадження суду не надано.

Проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, суд вважає їх достовірними,допустимими,об`єктивно та послідовно підтверджуючими одне одного, та такими, що доводять винність ОСОБА_5 у скоєнні злочину за викладених у вироку обставинах.

До показів обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не наносив жодних ударів, що могли б спричинити тілесні ушкодження, своїй дружині, суд відноситься критично, оскільки щодо нанесення ударів в область голови ОСОБА_8 , коли її голова була на стільці, покази обвинуваченого спростовані показами свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що принаймні один такий удар він бачив. Також свідок ОСОБА_33 підтвердила, що, хоча вона і відвернулася, однак бачила, як ОСОБА_5 замахувався для нанесення ударів рукою в область голови ОСОБА_18.

Щодо отримання загиблою удару стільцем, який кинув в неї обвинувачений, то суд також критично ставиться до показів свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_39 , які пояснювали, що стілець не вдарив ОСОБА_14 , а був відбитий ОСОБА_10 та влучив по руці ОСОБА_40 . Так, ОСОБА_10 є рідним братом обвинуваченого, ОСОБА_33 - співмешканка ОСОБА_10 , в них спільна дитина. Таким чином, на думку суду, вбачається, що свідок ОСОБА_10 намагається пом`якшити відповідальність свого брата, а ОСОБА_33 підтримує у цьому батька своєї дитини.

Крім того, судом також береться до уваги те, що жоден з присутніх у будинку ввечері 14 листопада 2022 року, окрім обвинуваченого, ОСОБА_8 ніяких ударів не наносили, тілесних ушкоджень не заподіювали, проте, згідно до висновку експерта №05-9-02/279, у загиблої було декілька тілесних ушкоджень, декілька тяжких, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Покази свідка ОСОБА_10 спростовані і висновком додаткової судово-медичної експертизи №05-9-02/279-2 від 24.12.2022 року, згідно до якого тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_8 не могли виникнути за тих обставин та механізмі, про які повідомляє в протоколі слідчого експерименту ОСОБА_10 .

Також суд зважає на те, що покази свідка ОСОБА_19 про влучання стільця, кинутого обвинуваченим, у грудну клітину ОСОБА_8 та про нанесення ним удару дружині в область грудної клітини взаємоузгоджені та не протирічать показам свідка під час слідчого експерименту від 28.12.2022 року, а також відповідають фактам, зафіксованим в ході огляду трупу ОСОБА_8 , згідно до відповідного протоколу від 15.11.2022 року, та висновкам експерта, викладеним при проведенні додаткової експертизи 24.12.2022 року.

Таким чином, суд вважає доведеним в ході судового розгляду факт нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , частина з яких є тяжкими та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті останньої.

Таким чином, позицію ОСОБА_5 суд розцінює як обрану ним з метою уникнути покарання за скоєний злочин. До посилань обвинуваченого на порушення його прав та наявність психологічного тиску на нього з боку працівників поліції суд також ставиться критично, оскільки стороною захисту жодних передбачених законом дій щодо оскарження неправомірної поведінки прокурора чи працівників поліції не вчинялося, сам обвинувачений пояснити, чому не повідомив про ці обставини навіть свого захисника, пояснити не зміг.

Щодо суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, інкримінуємого ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Відповідно до практики ВС постанови ККС від 15.09.2019 (справа № 750/3256/17), за нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст.24 КК України).

Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Коли ж особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість) або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії залежно від наслідків слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати за ст. 119 КК України чи ст. 128 КК України.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, що спричинило її смерть (ч. 2 ст. 121 КК України) і вбивство, вчинене через необережність (ч. 1 ст. 119 КК України), здійснюється як за об`єктивною, так і за суб`єктивною сторонами цих злочинів.

Так, з показів обвинуваченого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_39 та ОСОБА_19 в судовому засіданні та в ході слідчих експериментів за участю свідків 28.12.2022 року випливає, що обвинувачений, при відсутності будь-якої протидії з боку своєї дружини, наносив останній непоодинокі удари. При цьому, і свідки і потерпіла вказують на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 часто сварилися, обвинувачений поводив себе під час варок дуже агресивно по відношенню до дружини, погрожував їй фізичною розправою. З наданих стороною обвинувачення матеріалів, як і з показів свідків ОСОБА_36 , ОСОБА_10 і потерпілої, вбачається, що конфлікти між подружжям переходили у бійку, викликалися працівники поліції. Факт прояву агресії та наявності погроз від обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується і дослідженими судом в ході судового розгляду аудіозаписами телефонних розмов ОСОБА_5 з дружиною, під час яких він висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував їй фізичним насиллям.

На думку суду, всі ці дії ОСОБА_5 свідчать про наявність у нього прямого умислу на нанесення саме тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлення ним, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю останньої, і бажання їх настання, хоча ОСОБА_5 і не бажав настання від цих ушкоджень смерті дружини (непрямий умисел).

Таким чином, у даному випадку, за відсутності у ОСОБА_5 прямого умислу на вбивство ОСОБА_8 , його дії належить кваліфікувати за частиною 2 статті 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Тобто, кваліфікація дій ОСОБА_5 стороною обвинувачення є вірною і обґрунтованою.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законодавцем віднесений до категорії тяжких; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, у присутності дитини.

Враховуючи вищенаведене, керуючись загальними засадами мети покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуттям покарання в місцях позбавлення волі, призначеного у межах санкції інкримінованої статті обвинувачення. З огляду на принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Призначення такого покарання відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Підстав для застосування при призначення покарання положень ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню, оскільки потерпілою доведено, що внаслідок загибелі її дочки в результаті скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення їй спричинено велику моральну шкоду, яка полягає у невідтворній втраті самої близької людини - її дитини. Це потягло невідворотні зміни її життя, оскільки з дочкою вони були дуже близькі, що підтверджують свідки та сам обвинувачений. Також в ході судового розгляду знайшли підтвердження посилання потерпілої на те, що на неї повністю лягає тягар виховання та утримання малолітнього онука, який також втратив найдорожчу людину - маму, нейтралізація негативних наслідків для психологічного стану дитини. Потерпіла пережила тяжку моральну травму внаслідок втрати дочки, стан її здоров`я погіршився, психологічний стан зазнав невиправних негативних змін. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що заявлена потерпілою сума моральної шкоди цілком обґрунтована та підлягає стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 369, 373, 374, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 8 /восьми/ років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання з 17.11.2022 року (згідно ухвали слідчого судді від 17.11.2022 року).

До строку відбування покарання зарахувати час перебування ОСОБА_5 під вартою з 17.11.2022 року по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 , до набрання законної чинності вироком залишити без змін - у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду, заподіяну внаслідок кримінального правопорушення, у розмірі 750000 /сімсот п`ятдесят тисяч/ гривень 00 копійок

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у справі за проведення трасологічної експертизи (висновок №СЕ-19/124-23/415-Д від 20.01.2023 року) в сумі 1132 /одна тисяча сто тридцять дві/ гривні 68 копійок.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілій, її представнику та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду безпосередньо або через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1