Справа № 357/507/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002644, внесеному 21.10.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ашхабад, Туркменістан, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 22.04.1993 Білоцерківським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 117, ч. 1 ст. 106, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на три роки шість місяців. 08.05.1996 звільнений з Південної виправної колонії № 51 Одеської області, на підставі Указу Президента України про амністію; 2) 16.12.1997 Білоцерківським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 86, ч. 1 ст. 215-3, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на шість років трьох місяців з конфіскацією майна. 05.01.2004 звільнений з Бучанської виправної колонії Київської області № 85 по відбуттю строку покарання; 3) 15.10.2004 Білоцерківським міським судом за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років. 19.01.2005 ухвалою Апеляційного суду Київської області вирок змінений в частині призначення покарання на чотири роки позбавлення волі. 19.07.2008 звільнений з Бучанської виправної колонії Київської області № 85 по відбуттю строку покарання; 4) 27.01.2008 Броварським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 152, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на вісім років шість місяців; 16.09.2016 звільнений із Кременчуцької виправної колонії Полтавської області № 69 по відбуттю строку покарання; 5) 05.05.2017 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України до позбавлення волі строком на шість років шість місяців. 23.09.2022 звільнений по відбуттю строку покарання.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури в Київській області: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Судом визнано доведеним, що 09.10.2022, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_6 перебували в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_3 на столі побачив гаманець сірого кольору, в якому знаходилася банківська платіжна картка № НОМЕР_1 емітентом якої є «АТ «Ощадбанк» видана на ім`я ОСОБА_6 , що в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» та ст. ст. 1, 34, 38 Закону України «Про платіжні послуги» є офіційним документом.

В цей час, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення офіційного документа, а саме вищевказаної банківської платіжної картки, з метою заволодіння грошовими коштами, які були на ній.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, викрав банківську платіжну картку № НОМЕР_2 емітентом якої є «АТ «Ощадбанк» з реквізитами по основному рахунку НОМЕР_3 , яка видана на ім`я ОСОБА_6 , та є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, тим самим позбавивши ОСОБА_6 можливості використовувати зазначену карту за призначенням.

Крім цього, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до ст. 1 Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України за № 133/2022 від 14.03.2022, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Разом з цим, відповідно до Указу Президента України за № 259/2022 від 18.04.2022, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб, затвердженим Законом України від 23.08.2022 № 2500-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.08.2022 строком на 90 діб до 21.11.2022.

Відповідно до Указу Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-ХІ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб до 19.02.2023.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 відчуваючи безкарність за раніше вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме таємне викрадення банківської картки, вирішив таємно заволодіти грошовими коштами, які знаходились на матеріальному носії банківської картки АТ «Ощадбанк», належної ОСОБА_6 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , маючи при собі викрадену банківську платіжну картку № НОМЕР_1 емітентом якої є «АТ «Ощадбанк», видану на ім`я ОСОБА_6 , бажаючи заволодіти та розпорядитися грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку у власних цілях, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, керуючись єдиним умислом, в період часу з 21 години 01 хвилину по 21 годину 36 хвилин 09.10.2021 здійснюючи розрахунки з банківської платіжної картки «АТ «Ощадбанк» з реквізитами по основному рахунку НОМЕР_3 », в різних магазинах в м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, таємно викрав грошові кошти в загальній сумі 813 гривень 43 копійки.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна із вказаної банківської картки 10.10.2022 в період часу з 08 години 32 хвилини по 13 годину 20 хвилин ОСОБА_3 здійснюючи розрахунки з банківської платіжної картки «АТ «Ощадбанк» з реквізитами по основному рахунку НОМЕР_3 », в різних магазинах в м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, таємно викрав грошові кошти на загальну суму 1114 гривень 89 копійок.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1928 гривень 32 копійки.

Крім цього 21.10.2022 приблизно о 17 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебував поблизу магазину «Продукти» по вул. Волі, 26 в м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, де біля входу до магазину побачив велосипед марки «Ardis Либідь», який належав потерпілій ОСОБА_7 та в цей час у останнього виник злочинний умисел на крадіжку вищевказаного велосипеда.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку велосипеду марки «Ardis Либідь», вартістю 5811 гривень 15 копійок, який належав потерпілій ОСОБА_7 ..

Після цього ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 , майнової шкоди на суму 5811 гривень 15 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 357 КК України , а саме у викраденні офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів та за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраданні чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, розкаювався та пояснив, що дійсно він 09.10.2022 разом із ОСОБА_6 перебували в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , де він на столі побачив гаманець сірого кольору, в якому знаходилася банківська платіжна картка «АТ «Ощадбанк», переконався, що за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_3 викрав вказану банківську картку, після чого 09.10.2022 в період з 21.01 год. по 21.36 год. та 10.10.2022 в період з 08.32 год. по 13.20 год. здійснював розрахунки даною карткою в різних магазинах в м. Узин, Білоцерківського району, Київської області. Матеріальну шкоду о теперішнього часу потерпілій ОСОБА_6 не відшкодовано, у зв`язку з відсутністю роботи.

Крім цього ОСОБА_3 показав, що 21.10.2022 він здійснив крадіжку велосипеду марки «Ardis Либідь», який стояв біля входу до магазину «Продукти» по вул. Волі, 26 в м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, який працівниками поліції під час досудового розслідування був вилучений та повернутий потерпілій.

Під час судового засідання обвинувачений у вчинених кримінальних правопорушеннях розкаявся, просив суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цих кримінальних правопорушень, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Так, у порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду провадження без потерпілих, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за їх відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у світлі норм ст. 91 того ж Кодексу.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінальних проваджень, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даних кримінальних проваджень та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 357 КК України , а саме у викраденні офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів та за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраданні чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; обставинами, які пом`якшують його покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень; обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому суд визнає рецидив злочину.

Отже суд зауважує, що активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого виразилось у активному сприянні у встановленні обставин, регламентованих ст. 91 КПК України.

Крім цього судом встановлено, що викрадене майно велосипед, повернутий потерпілій лише після того як були внесені відомості в ЄРДР, тобто після втручання правоохоронних органів, що не може бути враховане, як добровільне відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення злочину.

Також судом враховані дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, судимості у встановленому порядку не зняті та не погашені, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, неодружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, яке не співпадає з місцем реєстрації, де останній характеризується посередньо, у якого відсутні на утриманні члени сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім.

Судом також враховані доводи прокурора викладені в судових дебатах щодо призначення остаточного покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України із застосуванням ч. 1 ст. 70 та ч. 4 ст. 70 КК України.

Також судом враховано відношення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, отже суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_3 у межах встановлених у санкції ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, що передбачає відповідальність за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, із визначенням покарання у порядку ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2023 ОСОБА_3 був визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

Враховуючи, що розглянуті кримінальні правопорушення ОСОБА_3 вчинив до ухвалення вищевказаного вирока, у зв`язку з чим необхідно ОСОБА_3 призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у відповідності з ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання, призначеного за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2023 та покаранням за даним вироком, а строк відбуття покарання по даному вироку рахувати з дня затримання ОСОБА_3 за даним вироком.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження нових кримінальних правопорушень, а також відповідати цілям та меті покарання.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався. Однак, під час судових дебатів прокурором заявлене клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, надають підстави вважати, що ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили може переховуватися від відбування покарання, а також продовжити вчиняти інші злочині, оскільки на теперішній час відносно ОСОБА_3 проводиться досудове розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто наявні ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд вважає необхідним застосувати до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши останнього під варту негайно в залі суду.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з ОСОБА_3 у порядку статей 122, 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі відсутній.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання у вигляді: ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на один рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 за даним вироком призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань призначеного за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2023, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць.

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області про обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України до набрання вироком законної сили, взявши останнього під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 .

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за залучення експерта на суму 1928 гривень (одна тисяча дев`ятсот двадцять вісім гривень 32 копійок).

Речовий доказ по справі, а саме велосипед марки «Ardis Либідь», який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили, залишити у останньої, як у власника майна.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Обвинувачений, захисник, потерпілий, його представник мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_8