Справа № 754/7529/23
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2023 року м.Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , володільця арештованого майна ОСОБА_4 та його представника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі Деснянського районного суду м. Києва клопотання про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ :

06.06.2023 представником третьої особи, щодо майна якої накладено арешт - адвокат ОСОБА_5 , в інтересах володільця транспортного засобу ОСОБА_4 , звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001408 від 03.05.2023, а саме: автомобіля марки «INFINITY», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , 2013 року випуску, який на праві власності належить ТОВ «УЛФ-Фінанс».

Клопотання мотивоване тим, що в ході обшуку 03.05.2023 слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 вилучено зазначений транспортний засіб, на який ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 05.05.2023, накладено арешт з метою збереження речового доказу. Не погоджуючись із застосованими заходами забезпечення кримінального провадження, заявник стверджує про відсутність ознак, визначених ст.98 КПК України, яким повинно відповідати арештоване майно. Заявник стверджує про замовний характер вжитих заходів з накладення арешту на майно, та використання цієї обставини для здійснення тиску з метою викриття причетних до вчинення кримінального правопорушення осіб. Жодних процесуальних дій за участі арештованого транспортного засобу не здійснюється, у зв`язку з чим, у досудового слідства відсутні підстави подальшого втручання у правомірне володіння ОСОБА_4 належним йому майном, тому просила клопотання задовольнити, арешт скасувати повністю, зобов`язавши СВ Деснянського УП УГНП у м. Києві негайно повернути автомобіль.

Присутні в судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 доводи скарги підтримали, звернули увагу на відсутність процесуального статусу у володільця майна транспортний засіб якого арештований. Запевнили, що володілець майна ОСОБА_4 не має відношення до вчиненого правопорушення, заборонених речей та речовин в автомобілі вилучено не було, тому останній не відповідає критеріям визначеним ч.2 ст.167 КПК України. З огляду на викладене, після проведення всіх необхідних процесуальних дій підлягає поверненню володільцю.

Представник власника майна ТОВ «УЛФ-Фінанс» - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні надав договір фінансового лізингу №14465/02/23-Г від 08.02.2023, за яким лізингоодержувач ОСОБА_4 є належним володільцем майна та виконує умови договору дотримуючись графіку платежів за договором фінансового лізингу.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти скасування арешту майна, вказуючи про визнання автомобіля речовим доказом по справі, оскільки в салоні авто повинні збереглись сліди злочину, які вкажуть на причетність винної особи, у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому.

Допитаний в судовому засіданні слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 показав, що в його проваджені перебувають матеріали кримінального провадження №0001408 від 03.05.2023 за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 по вул. Електротехнічній у м. Києві. До лікарняної установи постраждалого доставив ОСОБА_4 у користуванні якого перебував арештований автомобіль. Через необхідність перевірки версій досудового слідства та встановлення всіх обставин правопорушення, необхідно дослідження салону автомобіля за допомогою технічних засобів. З цією метою, досудовим слідством зроблено запит до Київського НДЕКЦ МВС України з метою забезпечення технічними можливостями криміналістичної лабораторії. З огляду на викладене, арешт транспортного засобу на теперішній час вражає обґрунтованим та необхідним для організації подальшого досудового розслідування.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового заявленого клопотання, виходячи за наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При розгляді клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні Деснянського УП ГУНП у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 травня 2023 року за № 0001408 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2023 року в межах вказаного кримінального провадження, за клопотанням слідчого органу досудового розслідування, накладено арешт на автомобіль марки «INFINITY FХ37», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , який було поміщено до майданчику Деснянського УП ГУНП у м. Києві, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

При розгляді клопотання також встановлено, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню триває, за матеріалами справи в межах даного кримінального провадження слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 листом №20227/125/48-2023 від 03.07.2023 звернувся до Київського НДЕКЦ МВС України з метою огляду вказаного автомобіля із залученням криміналістичної лабораторії, для відшукання біологічних матеріалів (слідів крові). Доцільність проведення зазначених слідчих (процесуальних) дій на мінуванням 2-х місяців з часу подій, не є предметом розгляду слідчого судді, який не повноважений вручатись в організацію ходу досудового розслідування.

Постановою слідчого органу досудового розслідування від 03 травня 2023 року, автомобіль марки «INFINITY FХ37», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , залучено до кримінального провадження у якості речового доказу.

Відповідно до ухвали суду про накладення арешту на майно слідує, що підставою для цього слугувала необхідність збереження речового доказу з метою повного, всебічного та неупередженого проведення слідчий (розшукових) дій, що в свою чергу може позбавити можливості встановлення істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст.100КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст. ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до ст.167КПКУ тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно ст.24КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу N 1 Європейської конвенції з прав людини.

Під час судового розгляду встановлено недостатність одного лише посилання слідчого (дізнавача) на те, що майно є речовим доказом по даній справі, та нагальна потреба його огляду із залученням спеціальної криміналістичного обладнання. Наведена правова позиція органів досудового розслідування не витримує жодної критики, оскільки протягом тривалого часу відповідних дій з боку досудового слідства не застосовувалось. За мінуванням 2-х місяців, слідчим спрямовано запит для надання криміналістичної лабораторії, що навіть за умов виявлення біологічних зразків крові потерпілого, не впливає на викриття причетності певної особи до вчинення злочину. Надання первинної медичної допомоги потерпілому з боку ОСОБА_4 не заперечується останнім, та об`єктивно настає із сукупності матеріалів справи, тому знаходження в салоні його автомобіля біологічних слідів крові потерпілого не виключається.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п. п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст.1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах SperrongandLonnrothvSweden" від 23.09.82, "Новоселецький проти України" від 11.03.2003, "Федоренко протиУкраїни" від1.06.2006).

В ході досудового слідства було проведено було проведено огляд місця події, під час якого оглянуто ТЗ, будь-яких слідів вчинення правопорушення не зафіксовано. Враховуючи, перебування ТЗ на протязі 2-х місяців під арештом у фактичному розпорядженні слідчого, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, та відсутність експертних досліджень вилученого ТЗ, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для скасування арешту майна в частині щодо володіння (користування) транспортним засобом, залишивши арешт щодо заборони відчуження та розпорядження транспортним засобом у будь-який спосіб, що буде достатнім для збереження майна, та запобіжить ризикам зникнення, втрати, тощо. Справедливість зазначеного твердження опирається на баланс інтересів досудового слідства та дотримання прав власника майна на його використання. Так, протягом часу арешту ТЗ за його участі проведені всі необхідні слідчій дії, необхідність повторного огляду за участі експертів, носить вірогідний характер та за відсутності відповідних постанов про призначення експертиз, не може бути прийнята до уваги слідчим суддею. Зміна місцезнаходження вилученого майна та його подальше використання власником, не зашкодить досудовому розслідуванню та проведенню інших слідчих (розшукових) дій, що не вплине на правильність прийнятого судом рішення.

Вирішуючи питання повернення ТЗ слідчий суддя враховує, що власником автомобіля марки «INFINITY FХ37», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 є ТОВ «УЛФ-Фінанс». Укладення договору фінансового лізингу не наділяє ОСОБА_4 правами власності щодо об`єкту лізингу, тобто на автомобіль, а лише уповноважує останнього на його використання протягом дії договору. З огляду на викладене, керуючись конституційно гарантованими правами власності, слідчий суддя вважає за доцільне повернути транспортний засіб у розпорядження власника - ТОВ «УЛФ-Фінанс».

Керуючись ст. 174КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати частково арешт накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м.Києва від 05.05.2023 на автомобіль марки «INFINITY FХ37», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , шляхом скасування заборони власнику автомобіля - ТОВ «УЛФ-Фінанс», користуватись вказаним автомобілем до прийняття процесуального рішення у даному кримінальному провадженні, залишивши арешт щодо заборони відчуження та розпоряджання транспортним засобом у будь який спосіб.

Передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання ТОВ «УЛФ-Фінанс».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1