Справа № 635/4387/18
Провадження №1-кп/635/282/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі прокурора - ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та

ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурором у підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів без визначення розміру застави відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, та вчинення нових кримінальних правопорушень. Зауважив, що на даний час вказані ризики не зменшились та продовжують існувати. Також зазначив про необхідність переведення ОСОБА_4 з ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для забезпечення можливості особистої участі обвинуваченого у розгляді кримінальної справи.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді від 7 до 15 років позбавлення волі, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності може переховуватись від суду. Зважаючи на те, що обвинуваченому відкриті показання потерпілого та свідків, які допитувались в суді із зазначенням їх місцезнаходження, а розгляд справи розпочато заново, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на свободі, він може здійснювати незаконний вплив на них, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за 3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, останньому 30.03.2018 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та схильність до вчинення кримінальних правопорушень, в тому є всі підстави вважати, що в разі перебування на свободі, останній може скоїти інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, вважав клопотання прокурора необґрунтованим, заявлені ризики безпідставними і не підтвердженими жодними доказами. Вказав на необґрунтованість підозри та безпідставність тримання його під вартою тривалий час, а саме 5,5 роки, а також те, що за цей час судовий розгляд не проведено.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 підтримав позицію обвинуваченого, вказав на необґрунтованість клопотання прокурора та непідтвердженість заявлених ризиків жодними доказами.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 12.02.2018 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який в подальшому був неодноразово продовжений, останній раз до 09 червня 2023 року

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 09 червня 2023 року.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час обрання та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено в тому числі наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризику можливості обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про продовження строку обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, ніде не працює, не має офіційних джерел заробітну, обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку, а також відсутніть відомостей, які б вказували на наявність міцних соціальних зв`язків з державою, які б могли бути беззаперечним стримуючим фактором.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачень за ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч.2 ст.185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких та особливо тяжких злочинів, за найтяжчий з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Отже, усвідомлюючи ризик бути засудженим до тривалого терміну ув`язнення, обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, незаконно впивати на потерпілих та свідків з метою зміни ними показань на його користь, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Зважаючи на тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_4 , суспільну небезпечність та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження строку запобіжного заходу, доведені прокурором, не зникли та продовжують існувати, та виправдовують тримання особи під вартою. Враховуючи викладене, а також з урахуванням того, що розгляд кримінального провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання, потерпілий та свідки по даному кримінальному провадженню ще не допитані, суд приходить до висновку про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 утримується в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань №23». За таких обставин, з метою забезпечення оперативності та ефективності розгляду даного кримінального провадження, суд вважає доцільним етапувати обвинуваченого ОСОБА_4 з ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з подальшою його доставкою до Харківського районного суду Харківської області для особистої участі у розгляді кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 197, 199, 315, 537, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч.2 ст.185 КК України, продовжити на шістдесят днів, тобто до 05 серпня 2023 року включно.

Встановити строк дії ухвали до 05 серпня 2023 року включно.

Етапувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для подальшої його доставки до Харківського районного суду Харківської області для участі у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч.2 ст.185 КК України.

Копію ухвали суду для виконання направити до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» та до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Про наслідки етапування ОСОБА_4 до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» повідомити Харківський районний суд Харківської області.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09 червня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1