ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження (ЄРДР №0000101) за апеляційною скаргою підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Волинській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 .

Водночас підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-прибувати на виклик до слідчих, прокурорів, визначених у даному провадженні, а також до суду у попередньо визначений та погоджений час на протязі терміну розслідування кримінального провадження, а в разі неможливості з`явитись через поважні причини завчасно повідомити про це зазначену (их) посадову (их) особу (осіб);

-не відлучатися з населеного пункту, в якому вона зареєстрована та проживає, а саме з смт. Цумань Луцького району без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України (в разі наявності).

Під час розгляду клопотання в суді першої інстанції, з врахуванням наведених слідчим та прокурором доводів, слідчим суддею прийнято рішення про можливість та доцільність застосування запобіжного заходу, визначеного ст. 176 КПК України, зокрема, у виді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків, що зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та достатньою мірою буде гарантувати виконання останньою покладених обов`язків, визначених ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких була доведена слідчим та прокурором.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що при розгляді клопотання не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наведеним ризикам, ніж про це вказується в клопотанні.

Не погодившись з вказаною вище ухвалою слідчого судді, підозрюваною подано апеляційну скаргу, в якій вона вважає, що ухвала підлягає скасуванню. В обґрунтування апеляційних вимог вказує про незаконність та необґрунтованість оскарженої ухвали через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Звертає увагу, що слідчим суддею безпідставно застосовано щодо неї запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а її сімейні обставини можуть змусити раптово покинути місце свого проживання задля надання допомоги родичам та хворій мамі, однак жодним чином вказані обставини не дають підстав вважати, що вона являється особою, яка схильна або може переховуватися від суду чи впливати на свідків у кримінальному провадженні. Крім того, на переконання підозрюваної, слідчим суддею покладено на неї перелік провокаційних для неї обов`язків, зокрема, уникати від спілкування із свідками з якими підозрювана вимушена спілкуватися кожної зміни та кожного дня на роботі.

Враховуючи наведене, просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у застосуванні запобіжних заходів щодо неї.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги підозрюваної, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу, прокурора, який її заперечив, перевіривши матеріали клопотання, апеляційний суд приходить наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно норм ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається зі змісту оскарженої ухвали, відмовляючи в обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя правильно застосував вимоги ч. 4 ст. 194 КПК України, відповідно до якої якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, тобто наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків згідно ст.177 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджено, що слідчим відділом Управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 26.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, у якому 24.08.2023 повідомлено про підозру ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, встановив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, що підтверджується доданими матеріалами.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя правильно врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, а тому існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, в умовах воєнного стану безперешкодно покинути територію України, незаконного впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, сповідуючи ідеї військово-політичного керівництва Російської Федерації щодо політичної, ідеологічної, національної нетерпимості до української нації і державності, в умовах воєнного стану на території України, може продовжувати свою протиправну поведінку, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, проте заявлені у клопотанні слідчого ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваної, не можуть слугувати виключною підставою для обрання їй запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок слідчого судді, що до ОСОБА_7 може бути застосовано більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт, а саме особисте зобов`язання, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів не знаходить підстав для застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як про це вказано у клопотанні слідчого, так як доказів того, що застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе забезпечити процесуальну поведінку до клопотання слідчого надано не було.

Крім того, слідчий суддя врахував вагомість доданих матеріалів, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винною, а також дані про особу підозрюваної, яка яка раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне місце реєстрації та проживання, не уникає явки до органу досудового розслідування, з`явилася за першим викликом слідчого та суду, з моменту повідомлення про підозру до розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу дій, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, не вчиняла, працює у ПрАТ «Цумань» в дві зміни, одна з яких з 17:00 год. до 01:30 год.

З огляду на викладене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, в якій підозрювана просить не застосувати до неї жоден запобіжний захід, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання та під час апеляційного перегляду їх також надано не було.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 стверджувала, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та суд належним чином не врахував ні наявності сімейних обставин, які можуть змусити її раптово покинути своє місце проживання ні того, що вона працює разом із свідками у кримінальному провадженні, з чим колегія суддів погодитись не може, оскільки вказане виступало предметом дослідження суду першої інстанції.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, аніж домашній арешт, і зокрема особистого зобов`язання, є правильним та достатньою мірою, яка буде гарантувати виконання нею покладених на неї процесуальних обов`язків, крім того застосований запобіжний захід є найбільш м`яким із, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України видів запобіжних заходів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: