Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/252/23
Провадження № 1-кп/499/40/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника потерпілого - головного спеціаліста служби у справах дітей Іванівської селищної ради Одеської області ОСОБА_6 , перекладача- ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000006 від 04.01.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Веньчжоу провінції Чжецзян Китайської Народної Республіки, громадянин Китайської Народної Республіки, не працює, вдівець, на утриманні має двох малолітніх дітей 2009 і 2017 років народження, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінального правопорушення ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 03.01.2022, приблизно о 21:05 год., у темний час доби, у суху погоду, без опадів, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), здійснював рух зі швидкістю приблизно 100-120 км/год, у Березівському районі Одеської області, по проїзній частині автодороги «Київ - Одеса», на якій організовано двосторонній рух з окремими проїзними частинами зустрічних напрямків, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, з боку м. Києва в напрямку м. Одеси, та в порушення вимог п. 2.3. в) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі Правила дорожнього руху України), яким передбачено:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки», здійснював перевезення пасажирів: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебували на задньому пасажирському сидінні та не були пристебнуті ременями безпеки.

У зазначений час під час руху по проїзній частині автодороги «Київ - Одеса» водій ОСОБА_4 не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну і допустиму швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, стан і конфігурацію проїзної частини, свої практичні навички керування транспортними засобами, а також особливості завантаження і стан свого автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого на ділянці вказаної автодороги, яка розташована на 404 км + 800 м у Березівському районі Одеської області, діючи з необережності та в порушення вимог п.п. 1.5., 1.10., 2.3. б), 12.1., 12.2. Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 1.10. «Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: розділювальна смуга - виділений конструктивно або за допомогою суцільних ліній дорожньої розмітки 1.1 або 1.2 елемент автомобільної дороги, який розділяє суміжні проїзні частини. Розділювальна смуга не призначена для руху або стоянки транспортних засобів. За наявності на розділювальній смузі тротуару по ньому дозволяється рух пішоходів»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 12.2. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не вжив залежних і своєчасних заходів до зниження швидкості свого руху до безпечної та допустимої на даній ділянці відповідно до умов видимості дороги, а проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, продовжив рух у попередньому режимі, в результаті чого не впорався із керуванням свого автомобіля і допустив його виїзд за межі проїзної частини - на розділювальну смугу, де відбувся наїзд передньою частиною кузова керованого ним автомобіля «VOLKSWAGEN JETTА» на бетонне огородження-«відбійник», внаслідок чого відбулося перекидання зазначеного автомобіля, під час якого пасажири ОСОБА_8 і малолітній ОСОБА_9 випали з салону даного автомобіля на автодорогу. Внаслідок даної ДТП: смертельно травмовано пасажира автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій спричинені наступні тілесні ушкодження: поєднана травма голови, тулуба та кінцівок: а) відкрита черепно-мозкова травма: садна та забійні рани голови; крововилив в м`які тканини голови; перелом кісток основи черепу; крововилив під м`яку мозкову оболонку лівих потиличної та тім`яної часток з забоєм підлягаючої речовини; б) закрита травма тулуба: садно в ділянці правого плечового суглоба; масивне садно задньої поверхні тулуба; множинні переломи кісток тазу та розриви його зв`язкового апарату; надрив легень біля їх коренів; розрив печінки та крововилив в її зв`язковий апарат; крововиливи в ділянках судинних ніжок обох нирок; в) закрита травма кінцівок: синець та садна правої кисті; синець та садна в ділянці лівого ліктьового суглоба; садно в ділянці правого колінного суглоба; садно в ділянці лівого колінного суглоба; садно лівої гомілки; садно в ділянці зовнішньої кісточки лівої гомілки; вивих лівого кульшового суглоба, які утворилися одночасно по одному механізму від дії тупих предметів, в результаті дорожньо-транспортної пригоди від дії частин всередині салону автомобіля, та які складають єдиний комплекс поєднаної травми і оцінюються у комплексі, за критерієм небезпеки для життя, по відношенню до живих осіб мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_8 знаходиться у прямому причинному зв`язку з наявною у неї поєднаною травмою голови, тулуба та кінцівок у вигляді перелому кісток основи черепу, крововиливу під м`яку мозкову оболонку лівих потиличної та тім`яної часток з забоєм підлягаючої речовини, множинних переломів кісток тазу та розривів зв`язкового апарату, розрив печінки, вивих лівого кульшового суглоба. Безпосередньою причиною смерті з`явилося ускладнення травми - шок; травмовано малолітнього пасажира автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому спричинені наступні тілесні ушкодження: відкрита проникаюча черепно- мозкова травма, в єдиний морфологічний комплекс якої входять - лінійний перелом правої тім`яної та лобової кісток з переходом лінії перелому на медіальну стінку правої орбіти та латеральну стінку решітчастого лабіринту праворуч, забій головного мозку середньої важкості, підапоневротична гематома правої лобово-тім`яної ділянки, забої та садна правої половини обличчя, які спричинені дією тупих твердих предметів, якими були частини салону легкового автомобіля в умовах ДТП (зіткнення автомобіля з перешкодою), та які відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Допущенні водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 1.5., 1.10., 2.3. б), в), 12.1., 12.2. Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 і спричинення смерті потерпілій ОСОБА_8 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в скоєному діянні визнав себе винними повністю, ствердивши час, місце та обставини вчинення ДТП, підтвердив у своїх свідченнях сутність пред`явленого йому обвинувачення, спосіб вчинення інкримінованого діяння.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності його позицій, йому роз`яснено про позбавлення його права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому та спричинили смерть потерпілого.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України доведеною, в його діянні має місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому та спричинили смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального діяння, що ним вчинено тяжкий злочин, який характеризується необережною формою вини ( ч. 2 ст. 286 КК України), обставини вчинення кримінального діяння, ставлення обвинуваченого до вчиненого порушення, поведінку винного, що передувала події, наслідки, що настали, характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, особу обвинуваченого, думку законного представника, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин.

Відповідно до ст. 66 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання.

Обставини які обтяжують покарання - не встановлені.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Тому суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України» суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Батько потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_10 надав заяву, що він не має до ОСОБА_4 ніяких моральних та матеріальних претензій, та просить суд не застосовувати до нього заходів пов`язаних з позбавленням волі, врахувати, що він має на утриманні неповнолітніх дітей та сам постраждав внаслідок аварії.

Законний представник неповнолітнього потерпілого в судовому засіданні зазначила, що можливо обвинуваченому призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Органом пробації надано висновок за результатами складення досудової доповіді та за результатами отриманої ними інформації, що характеризує ОСОБА_4 , його спосіб життя, історія правопорушень, а також низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, зазначено про можливість виправлення особи без обмеження або позбавлення волі на певний строк.

З огляду на особистість обвинуваченого суд вважає, що він не є особою суспільно небезпечною, який здатний на системне вчинення кримінальних правопорушень. За поведінкою, відповідями на питання, обвинувачений ОСОБА_4 очевидно дуже переймається скоєним правопорушенням та невідворотними наслідками, які настали та щиро розкаюється у вчиненому.

При цьому суд в повній мірі також оцінює наслідки вчиненого кримінального правопорушення внаслідок чого загинула людина.

Разом з тим, суд враховує характер допущених ОСОБА_4 порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, адже потерпілими є його дружина, яку він втратив та його неповнолітня дитина, після дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений намагався надати допомогу потерпілим. Давав покази та активно сприяв у розкритті злочину.

З урахуванням наведених вище всіх обставин та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари, як мети покарання суд також враховує такі обставини: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у психіатра, на наркологічному обліку не перебуває, в минулому до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, на його утриманні залишись двоє неповнолітніх дітей, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у вчиненому, враховуючи позицію прокурора та законного представника неповнолітнього потерпілого, які вважжали до обвинуваченого можливо застосувати ст..75 КК України, суд приходить до висновку що останньому слід обрати покарання у відповідності до найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на певний строк з позбавлення права керувати транспортним засобом із звільненням від відбування покарання з випробуванням, так як наведені вище обставини дають підстави дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та на протязі випробувального строку обвинувачений буде перебувати під певним контролем держави та знаходитись у стані певного остраху за будь-які наступні життєві події. Поведінка такої піднаглядної людини, повинна бути більш виваженою, більш стриманою, більш контрольованою ніж звичайної людини, оскільки навіть незначне правопорушення може призвести особу до заміни покарання на реальне його відбуття.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції частини 2 статті 286 КК України у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на певний строк та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до ст.ст.75,76 КК України.

Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання, передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Речові докази по справі - автомобіль «VOLKSWAGEN JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться під арештом відповідно до ухвали від 10.01.2022 року підлягає поверненню володільцю скасувавши арешт.

Цивільний позов по справі не подавався.

Запобіжні заходи, щодо обвинуваченого не застосовувались.

Процесуальні витрати - які складаються з судової автотехнічна експертиза технічного стану транспортного засобу, вартістю 1 887, 70 грн.; - судової транспортно -трасологічної експертиза, вартістю 1 887, 70 грн.; - судової автотехнічної експертизи з дослідження обставин дорожньо - транспортної пригоди, вартістю 1 132, 62 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373-374, 377 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України призначивши йому покарання - 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк - 3 роки.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зарахувати строк відбування покарання строк перебування ОСОБА_4 під вартою з 02.03.2023 по 20.03.2023 року.

Скасувати арешт автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 накладений відповідно до ухвали слідчого судді від 10.01.2020 року та автомобіль «VOLKSWAGEN JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 після набрання вироком законної сили повернути володільцю.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави з відповідними призначеннями платежів процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз, зокрема: судової автотехнічна експертиза технічного стану транспортного засобу, вартістю 1 887, 70 грн.; - судової транспортно-трасологічної експертиза, вартістю 1 887, 70 грн.; - судової автотехнічної експертизи з дослідження обставин дорожньо- транспортної пригоди, вартістю 1 132, 62 грн.

Запобіжні заходи, щодо обвинуваченого не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду, через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1