Єдиний унікальний номер 722/861/18
Номер провадження 1-в/722/57/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представника

виправної колонії: ОСОБА_4

та засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з письмовим клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі, з відбуванням його у ДУ «Крижопільський виправний центр (№113)».

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор заперечує щодо задоволення клопотання, оскільки вважає, що встановлені судом обставини справи свідчать, що засуджений ОСОБА_5 не досяг необхідного ступеню виправлення і застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст.82 КК України не заслуговує.

Представник ДУ «СВК (№67)» ОСОБА_4 також заперечує щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 оскільки вважає, що на даний час згідно оцінки ступеня виправлення він не досяг необхідного ступеня виправлення, а тому на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням не заслуговує. Крім цього, зазначив, що даний час відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину та до кінця строку відбування покарання залишається тривалий період часу.

Заслухавши думку всіх учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та частково особову справу засудженого суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15.05.2019 року за ст.286 ч.2, 135 ч.ч.1,3 70 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховано з 11.03.2019 року. Відповідно, кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 11.03.2026 року.

Згідно ч.1 ст.82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, є правом, а не обов`язком суду.

Згідно п.2 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженимне менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Станом на час розгляду судом клопотання засуджений ОСОБА_5 більше половини строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим строк покарання становить 2 роки 9 місяців 26 днів позбавлення волі.

Із досліджених судом матеріалів клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебував з 11.03.2019 року. За час перебування в слідчому ізоляторі м.Чернівці до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав. Міру покарання у виді позбавлення волі відбуває в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№ 67)» з 30.07.2019 року.

По прибуттю до установи до будь-яких оплачуваних робіт не залучався. В жовтні 2019 року працював на вантажно-розвантажувальній дільниці в якості різноробочого. У період з листопада по грудень 2019 року до будь-яких оплачуваних робіт не залучався, з приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався. З січня 2020 року і по теперішній час працевлаштований різноробочим майстерні установи (з просіву борошна вапнякового). Поставлені виробничі завдання намагається виконувати.

Під час відбування покарання в установі в двох випадках за порушення порядку і умов відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності (у тому числі за виготовлення та зберігання забороненої речовини). Стягнення погашені у встановленому законом порядку. З метою стимулювання правослухняної поведінки у двох випадках заохочувався.

По відношенню до персоналу установи тактовний, намагається виконувати їх законні вимоги.

Соціально - корисні зв`язки на волі підтримує. Взаємовідносини із рідними добрі.

Згідно вироку суду має завдані злочином збитки, які відшкодував із зароблених в установі коштів. Вирок суду та призначене покарання вважає справедливим.

Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими документами, а саме: характеристиками засудженого ОСОБА_5 , довідками про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_5 ,

довідками відділу організації та нормування праці ДУ СВК.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», до обов`язків посадових і службових осіб установ виконання покарань входить реалізація законних прав та інтересів засуджених.

Згідно розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить вивчення особистості засуджених, аналізування стану виконання індивідуальних програм роботи із засудженими та періодичне здійснювання оцінки ступеня виправлення засуджених.

Соціально-виховна та психологічна робота із засудженими здійснюється відповідно до індивідуальних програм, які складаються за результатами медичного обстеження, психодіагностики і психолого-педагогічного вивчення, кримінологічної, кримінально-правової характеристики, оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та реалізуються, в тому числі за допомогою програм диференційованого виховного впливу.

Ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Корисна ініціатива засуджених реалізується шляхом їх участі у програмах диференційованого виховного впливу, роботі гуртків за інтересами (прикладної творчості, художньої самодіяльності тощо) та у спортивних секціях, порядок роботи яких затверджується наказом начальника установи.

Так з досліджених матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує лише в якості спостерігача. Навчався в навчальному центрі при установі де здобув професію «Машиніста каменерізальної машини».

Участі в будь-яких програмах диференційованого виховного впливу не приймає.

До обов`язків начальника відділення соціально-психологічної служби, згідно вказаного вище положення, зокрема відноситься щоквартально здійснювати оцінювання поведінки засуджених та надавати пропозиції адміністрації установи для прийняття вмотивованого рішення про доцільність або недоцільність застосування до засуджених заходів заохочення. Складати характеристики на засуджених, у тому числі на підставі оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, визначеної з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, для розгляду питань щодо зміни умов тримання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, переведення засуджених із виховної колонії до виправної колонії, залишення у виховних колоніях засуджених, які досягли 18-річного віку, застосування амністії або помилування, та в інших необхідних випадках.

Так, відповідно до Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, в підсистемі «КАСАНДРА», засудженому ОСОБА_5 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, на основі чого визначено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та рівень втручання.

На засіданні комісії установи розглядалося питання щодо застосування до засудженого заохочувальної норми законодавства. За результатами розгляду було прийнято наступні рішення:

-16.07.2021 року відмовлено у застосуванні статті 101 КВК України як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення.

-15.09.2022 року відмовлено у застосуванні статті 82 КК України як особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення.

-11.03.2023 року термін можливості застосування статті 81 КК України.

Суд погоджується з такими висновками адміністративної комісії СВК щодо визначення ступеня оцінки виправлення засудженого, оскільки з досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_5 не досяг необхідного ступеню виправлення.

Такий висновок суду ґрунтується на досліджених в судовому засіданні матеріалах особової справи засудженого.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови, під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду поданого ним клопотання.

Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається законодавець в якості одного з критеріїв оцінки виправлення засудженого вказує на сумлінне ставлення до праці, яке полягає у систематичному виконанні норм виробітку, прагненні здобуття чи підвищення професійного та освітнього рівня, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання.

Таким чином, а також враховуючи думку прокурора та представника ДУ "СВК (№ 67)", суд приходить до висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_5 не досяг необхідного ступеня виправленні, яке дає суду підстави для висновку, що він однозначно став на шлях виправлення. Даний висновок випливає з оцінки сукупності обставин, які встановлені судом: відвідування заходів виховного характеру лише в якості спостерігача, відсутність на даний час бажання брати активну участь у програмах диференційованого виховного впливу, відсутність будь-яких заохочень з липня 2022 року. При цьому, доводи засудженого, про те що ним отримана спеціальність під час відбування покарання та те, що він виконує оплачувальні роботи протягом певного періоду не є обставинами, за наявності яких в сукупності з іншими обставинами, можна зробити висновок про те, що він став на шлях виправлення, враховуючи, що дана особа була засуджена за вчинення умисного тяжкого злочину вчиненого в стані алкогольного сп`яннія та внаслідок внаслідок якого настала смерть.

За таких обставин ОСОБА_5 не може бути замінена невідбута частина покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі, відповідно у задоволенні клопотанні засудженого слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 6, 65 ч.2, 126 ч.4 КВК України, ст.ст. 61, 82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: