Справа № 541/2658/23
Провадження № 1-кп/541/282/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Миргороді кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000676 від 11.06.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катюжанка Вишгородського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, місце проживання якого зареєстровано та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

з участю інших учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

представника органу пробації ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року в денний час доби (точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_3 правомірно перебуваючи в приміщенні житлового будинку своєї знайомої ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , де в спальній кімнаті на ліжку під подушкою виявив грошові кошти в сумі 400 грн.

Після цього, ОСОБА_3 під дією раптово виниклого умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що власник та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, достовірно знаючи, що на території України запроваджено воєнний стан, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений по теперішній час, шляхом вільного доступу, викрав з-під подушки грошові кошти в сумі 400 гривень, належні потерпілій ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, до кінця, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 400 грн.

Повторно, 07 червня 2023 року в денний час доби (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_3 правомірно перебуваючи в приміщенні житлового будинку своєї знайомої ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , де в спальній кімнаті на ліжку під подушкою виявив грошові кошти в сумі 1500 грн.

Після цього, ОСОБА_3 під дією раптово виниклого умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що власник та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, достовірно знаючи, що на території України запроваджено воєнний стан, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, діючи повторно, в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений по теперішній час, шляхом вільного доступу, викрав з-під подушки грошові кошти в сумі 1500 гривень, належні потерпілій ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, до кінця, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 1500 грн.

Повторно, 09 червня 2023 року в денний час доби (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_3 правомірно перебуваючи в приміщенні житлового будинку своєї знайомої ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , де в спальній кімнаті на ліжку під подушкою виявив грошові кошти в сумі 600 грн.

Після цього, ОСОБА_3 під дією раптово виниклого умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що власник та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, достовірно знаючи, що на території України запроваджено воєнний стан, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений по теперішній час, шляхом вільного доступу, викрав з-під подушки грошові кошти в сумі 600 гривень, належні потерпілій ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, до кінця, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 600 грн.

Такі дії, ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

26 липня 2023 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 , за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 , зі згоди потерпілої ОСОБА_6 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, та покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у виді 5(п`ять) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком визначеним судом.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник просили затвердити угоду.

Потерпіла підтримала надану нею письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 .

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Виходячи з положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Абзацом 5 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України. Обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнає. Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є добровільним, потерпіла дала згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 зі згоди потерпілої ОСОБА_6 , і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази та витрати пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню відсутні.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 26 липня 2023 року про визнання винуватості укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , та прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`ять ) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1