Справа № 146/343/23
Провадження №11-кп/801/925/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000140 за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 27.06.2023, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, особи з інвалідністю 2-ї групи з дитинства, має на утриманні двоє малолітніх дітей, уродженця с. Одинці Козелецького району Чернігівської області, до затримання фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання 28.01.2023 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили.

Вирішено питання з процесуальними витратами, накладеним арештом та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що 27.01.2023 у вечірній час він прийшов до котельні Вапнярського ліцею № 1, що розташований за адресою: Вінницька область Тульчинський район смт. Вапнярка, вул. Островського 2, де працював кочегаром його раніше знайомий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 .

Перебуваючи в приміщені вказаної котельні, між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 під час спільного розпиття спиртних напоїв, на побутовому ґрунті, виникла словесна суперечка. У цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно і протиправно, використовуючи свою явну фізичну перевагу над потерпілим та прикладаючи фізичну силу, наніс кілька ударів кулаками ОСОБА_9 в область голови від яких останній упав на землю.

В послідуючому, ОСОБА_7 підійшов до потерпілого, який в цей час перебував в горизонтальному положенні на землі та діючи умисно, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для його життя в момент заподіяння, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, при цьому передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, наніс множинні сильні удари взутими ногами по тулубу та життєво важливому органу людини - голові ОСОБА_9 , спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, від яких він помер на місці події.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 7 від 23.02.2023 смерть ОСОБА_9 наступила в результаті - політравми : закритої травми грудної клітки ; множинних двобічних (місцями подвійних) переломів ребер, крововиливу у переднє середостіння; синців грудної клітки ; закритої черепно - мозкової травми: забійних ран потиличної та тім`яної, лобної долей зліва; крововиливів у м`які тканини голови; субдуральної (під тверду мозкову оболонку) і субарахноїдальної (під м`яку мозкову оболонку) гематом тім`яної ділянки голови зліва ; перелому кісток носа, синців і саден волосяної частини голови та обличчя, яка ускладнилася набряком і дислокацією головного мозку, що і явилося безпосередньою причиною смерті. Це підтверджується наявністю при ростині: переломів ребер, синців грудної клітки і голови, ран потиличної та тьмяно - лобної долі зліва, крововиливів у м`які тканини голови, внутрішньочерепних гематом в тім`яній ділянці зліва, полоси вдавлення на мозочку. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею дії, які не відобразили своїх індивідуальних особливостей в морфологічній характеристиці ушкоджень, в будь якій послідовності, до яких відносяться руки і ноги людини, стоять у причинному зв`язку зі смертю, і відносяться до тяжкого ступеня, які безпосередньо призвели до смерті. Тілесні ушкодження у вигляді синців і саден кистей рук, попереку, лівої лопатки виникли в результаті дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею дії, які не відобразили своїх індивідуальних особливостей в морфологічній характеристиці ушкоджень, в причинному зв`язку зі смертю не стоять і, примінимо до живих осіб, відноситься до легкого ступеню тяжкості.

Смерть ОСОБА_9 наступила за 17-19 годин від часу дослідження трупа, приблизно від 21 до 23 години 27.01.2023.

Враховуючи, що для настання набряку мозку при черепно мозковій травмі, витікання крові в плевральні порожнини при переломах ребер необхідно незначний проміжок часу, можна стверджувати, що смерть ОСОБА_9 наступила в проміжок від декількох секунд до декількох хвилин від часу нанесення йому тілесних ушкоджень.

Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , ОСОБА_7 не бажаючи бути викритим, зник з місця події.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що судом при призначенні покарання не враховано ступінь тяжкості злочину, поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, який не визнав себе винним, згідно пред`явленого обвинувачення, не розкаявся, вводив суд в оману, що свідчить про його стійку антигромадську позицію.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить в апеляційній скарзі змінити вирок в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення та призначеного покарання, а саме визнати ОСОБА_7 винуватим за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що ОСОБА_7 мав на меті нанесення тілесних ушкоджень, а не смерть потерпілого, так як припинив злочині дії на прохання потерпілого ОСОБА_9 , до їх раптового побутового конфлікту у них були товариські стосунки, спільно вживали спиртні напої, тілесні ушкодження були заподіяні лише руками та ногами.

Крім того, судом не враховано при призначені суворого покарання, що ОСОБА_7 визнав себе винним за ч. 2 ст. 121 КК України, щиро покаявся та просив вибачення у родичів ОСОБА_9 під час судового провадження, має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, є інвалідом другої групи, кримінальне правопорушення вчинив вперше.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який відмовився від поданої апеляційної скарги і просить закрити апеляційне провадження, також заперечив проти апеляційної скарги захисту, захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 на ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки обвинувачений не бажав настання смерті потерпілого, а також судом першої інстанції не враховано ряд обставин, які дають підстави для пом`якшення покарання, обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити йому покарання, та пояснив, що він не бажав настання смерті, коли він пішов, то потерпілий залишався живим, він щиро жаліє і розкаюється за те, що вчинив злочин, має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, двоє з яких малолітні діти, вперше притягується до кримінальної відповідальності, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Такий висновок суд зробив на підставі належної оцінки доказів, які наведені у вироку суду.

Щодо апеляційної скарги сторони захисту про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 на ч. 2 ст. 121 КК України, то апеляційний суд бере до уваги наступне.

Сторона захисту не заявляла клопотань про повторне дослідження доказів, яким суд, на його думку, дав невірну оцінку та не зазначила, з чим не погоджується і яку мав би дати оцінку цим доказам апеляційний суд.

Апеляційний суд також не вбачає підстав для повторного дослідження доказів за власною ініціативою.

Щодо доводів сторони захисту, що обвинувачений ОСОБА_7 не бажав настання смерті потерпілого, то апеляційний суд бере до уваги, що відповідальність за ч. 1 ст. 115 КК України настає не тільки коли обвинувачений бажає настання смерті, але і коли обвинувачена особа свідомо припускала її настання.

Кількість нанесених тілесних ушкоджень, в тому числі і в життєві важливі органи є свідченням того, що обвинувачений мав реальну можливість припускати, що від його дій настане смерть потерпілого.

Відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України могла б наступити, якщо у обвинуваченого не було можливості передбачити настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння.

Разом з тим, апеляційна скарга сторони захисту в частині оскарження призначеного покарання підлягає задоволенню.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 не визнав вину, проте апеляційний суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував факт обставини вчиненого, лише з захисником не погоджувалися з кваліфікацією дій обвинуваченого, з приводу настання смерті потерпілого, обвинувачений висловлював щирий жаль та розкаються у вчиненому, що має бути також враховано, суд першої інстанції не врахував і поведінку потерпілого, який спровокував обвинуваченого на вчинення злочину.

Також суд першої інстанції при призначенні покарання у виді 10 років позбавлення волі не взяв до уваги, що на утриманні обвинуваченого перебуває четверо неповнолітніх дітей, двоє з яких малолітні, обвинувачений ОСОБА_7 є інвалідом другої групи, має міцні соціальні зв`язки, до вчинення злочину позитивно характеризувався, а тому, на думку апеляційного суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе в умовах ізоляції у більш короткий термін, у зв`язку з чим можливо пом`якшити покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 403, 405, 407, 409, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора закрити у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовільнити частково.

Вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 27.06.2023 щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 8 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4