ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/323/22
Провадження № 11кп/818/651/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 березня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному 29 листопада 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001013, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 10 червня 2021 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням (іспитовим строком 1 рік);

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 березня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 червня 2021 року іостаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Цим же вироком задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 та постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 4495 грн. 30 коп., моральну шкоду у розмірі 25000 грн.

Ухвалено рішення щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним в тому, що він близько 20 год. 45 хв. 29 листопада 2021 року, перебуваючи поруч із домоволодінням АДРЕСА_3 , побачив ОСОБА_6 , після чого у нього виник умисел, спрямований на скоєння нападу на неї з метою заволодіння її майном. ОСОБА_7 підняв камінь та наніс ОСОБА_6 три удари в область задньої частини голови, спричинивши тим самим закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з наявністю гематоми в ділянці потилиці по умовній серединній лінії на кордоні з тім`ям, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість днів, але не більше трьох тижнів. ОСОБА_6 від отриманого впала на землю, а ОСОБА_7 ривком своєї руки висмикнув мобільний телефон ТМ «Motorola», вартістю 1200 грн., який ОСОБА_6 тримала у лівій руці. Заволодівши майном ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі за її змістом, не оскаржуючи висновків суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, винуватості та кваліфікації своїх дій, просить вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 березня 2023 року щодо нього змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України більш м`яке ніж передбачено законом.

В обґрунтування посилається на те, що суд при призначенні йому покарання не врахував, що він має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується, щиро розкаявся, визнав вину, активно сприяв розкриттю злочину та розгляду справи, внаслідок чого кримінальне провадження було розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні вважали необґрунтованою апеляційну скаргу обвинуваченого та просили залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, зваживши на доводи прокурора та потерпілої, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з вироку суду, судовий розгляд було проведено за процедурою, передбаченою ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням цього суд встановив фактичні обставини кримінального провадження та відповідно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.187 КК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведення винуватості та кваліфікації його дій, які в апеляційній скарзі не оскаржуються, у відповідності з нормами ч.2 ст.394, ст.404 КПК України в апеляційному порядку не перевіряються.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини та наслідки їх вчинення, данні про особу винного, який не працює, неодружений, раніше засуджений за вчинення корисливих злочинів проти власності, знову вчинив умисний корисливий злочин в період невідбутого покарання за попереднім вироком (іспитового строку), що свідчить про його стійку схильність до вчинення злочинів певної категорії, небажання змінити спосіб життя та стати на шлях виправлення.

З огляду на викладене, наявність щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, які суд визнав в якості обставин, що пом`якшують покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 покарання (його вид та строк) таким, що цілком відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.50, 65 КК України, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам.

Судом при призначенні покарання ОСОБА_7 правильно застосовано вимоги та правова формула, передбачена ч.1 ст.71 КК України, що також відповідає принципу індивідуалізації та невідворотності покарання за кожен злочин. При цьому, колегія суддів не вбачає підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання явно несправедливим внаслідок суворості, оскільки воно призначено близько до мінімальних меж санкції статті закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

За таких обставини, підстав для зміни вироку, застосування до ОСОБА_7 норм ст.69 КК України та подальшого пом`якшення покарання, як на цьому наполягає апелянт, колегія суддів не вбачає.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків щодо правильності призначеного останньому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу. При цьому вказані обвинуваченим в апеляційній скарзі обставини, що на його думку суттєво могли пом`якшити покарання, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, у зв`язку з чим, покарання призначено обвинуваченому близько до мінімальних меж санкції статті закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3