Провадження № 1-кп/625/37/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2023 р. с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у селі Різуненкове Богодухівського району Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 квітня 2023 року за №0000090, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Коломак Харківської області, українки, громадянки України, з базовою загально середньою освітою, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, не працюючої, не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2023 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні вітальної кімнати будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, нанесла потерпілій ОСОБА_5 низку ударів, а саме: один удар кулаком лівої руки в праву область лобу, один удар кулаком лівої руки в область нижньої повіки правого ока, пош крябини лівою рукою в області правої щоки та поверхні шиї зверху, один удар кулаком правої руки в область лівого вуха, один удар кулаком лівої руки в область правого передпліччя, один удар лівою ногою в область грудної клітини, один удар кулаком правої руки в область лівого ліктьового суглобу.

В результаті вказаних вище протиправних дій ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/24-ВАЖ/23 від 21 квітня 2023 року, ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця в лобній області праворуч, синця на нижньому повіці правого ока, садна на правій щоці та правій бічній поверхні шиї у верхній третині, садна на задній поверхні чаші лівої вушної раковини, синця на розгинальній поверхні правого передпліччя в нижній третині, синця та садна в проекції серединної лінії тіла грудини, садна на верхніх квадрантах лівої молочної залози, синця в проекції розгинальної поверхні лівого ліктьового суглобу, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні - проступку визнала повністю та пояснила, що скоїла його за вищевказаних обставин. При цьому вона не оспорювала фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, при цьому до канцелярії суду нею подано заяву, в які потерпіла просила суд провести судовий розгляд справи за її відсутності та повідомила, що будь-яких претензій до обвинуваченої вона не має, і, вважаючи ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального проступку, просила суд притягнути її до кримінальної відповідальності за вчинене діяння.

Враховуючи повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини у скоєному кримінальному правопорушенні та її щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд визнав за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченої.

При цьому, на виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити визнані ними обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинувачену, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - проступку і її дії кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

За результатами дослідження матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 з`ясовано, що за місцем реєстрації вона характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судима, заміжня, має на утриманні малолітню дитину.

Відповідності до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання для ОСОБА_4 , суд визнає її щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання для ОСОБА_4 , суд відповідно до п.6 ч.1 ст.67 КК України визнає вчинення кримінально правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, а також враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, який, згідно ст.12 КК України, є кримінальним проступком, відношення обвинуваченої до скоєного, наявність пом`якшуючої обставин та обставини, що обтяжує покарання, дані про особу обвинуваченої, у зв`язку із чим вважає необхідним і достатнім призначити їй покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, у частині другій статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року (справа № 298/95/16).

Обставин, які б свідчили, що призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу буде недостатнім для досягнення цілей покарання, прокурором не доведено, тим паче, що на призначенні саме вказаного виду покарання наполіг прокурор.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На стадії досудового розслідування та у судовому засіданні потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов не заявлявся.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124, 126, 349, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільними відповідно до положень ч.3 ст. 349 КК України.

В іншій частині вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Коломацький районний суд Харківської області.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1