Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7895/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника підозрюваного

ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25 серпня 2023 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене 15.08.2023 за місцем проживання ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на мобільні телефони та грошові кошти. Зазначає, що 25.08.2023 була проголошена лише резолютивна частина оскаржуваної ухвали та апеляційну скаргу подано 31.08.2023 без отримання повного тексту ухвали. Вважає, що слідчім суддею не враховано, що грошові кошти та мобільні телефони, які вилучені 15.08.23 належать іншій особі, а не ОСОБА_7 , а саме є власністю ОСОБА_10 , яка перебуває у декретній відпустці. Саме до вилучених телефонів прив`язані картки по виплаті соціальної допомоги, що унеможливлює отримання коштів на дитину. Крім того, більша частина грошових коштів, які були вилучені, подаровані бабусею ОСОБА_10 ОСОБА_11 на хрещення ОСОБА_12 , про що свідчать виписки із банківських рахунків та документи на підтвердження родинних зв`язків. Вказує, що оскаржувану ухвалу було постановлено без повідомлення ОСОБА_10 та помилково визначено, що майно належить ОСОБА_7 . Посилається на те, що в матеріалах справи відсутня постанова про визнання арештованих речей речовими доказами, що позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про наявність чи відсутність підстав для арешту майна з метою його збереження як речового доказу. Зауважує, що ОСОБА_10 про підозру у даному кримінальному провадженні не повідомлялось.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, яке вилучене 15.08.2023 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на предмет схожий на корпус гранати «Ф1», що упаковано до спец пакету № АВ 1001535; предмет схожий на підривач типу «УЗРГМ-2», що упаковано до спец пакету № АВ 1001534; змив з предмету схожого на корпус гранати «Ф1», що упаковано до паперового спец пакету НПУ №1; змив з предмету схожого на підривач типу «УЗРГМ-2», що упаковано до паперового спец пакету НПУ №2; мобільний телефон марки «Айфон», що упаковано до паперового спец пакету НПУ №3; мобільний телефон марки «Redmi» імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , що упаковано до паперового спец пакету НПУ №4; грошові кошти в сумі: 300 (триста) доларів США, купюрами по 100 доларів, 3 шт. банкноти; 580 (п`ятсот вісімдесят) євро, з яких 10 купюр по 50 євро, 3 купюри по 20 євро, 2 купюри по 10 євро, що упаковано до спец пакету №WAR1306791; грошові кошти в сумі: 3100 (три тисячі сто) доларів США, купюрами по 100 доларів, 31 шт. банкноти; 5300 (п`ять тисяч триста) євро, з яких 44 купюр по 50 євро, 26 купюр по 100 євро, 1 купюра по 500 євро, що упаковано до спец пакету № WAR1191462; блокнот в обкладинці бірюзово-рожевого кольору з чорновими записами, блокнот в чорній обкладинці з чорновими записами, два папірця з чорновими записами, квитанція з номером рахунку № НОМЕР_3 , посвідчення водія серія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_13 , що упаковано до спец пакету №SUD3008218, у зв`язку з тим, що СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000373 від 14.07.2023, яке стосуються, зокрема, того, що на території Житомирської області діє група осіб, які за попередньою змовою вчиняють фізичний та психологічний тиск на соціально вразливі верстви населення, які перебувають у скрутному фінансовому становищі, поєднаний з насильством над потерпілими, з метою вимагання передачі майна потерпілих чи права на майно, вчинене в умовах воєнного стану, а також незаконного придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Вказані обставини органом досудового розслідування попередньо кваліфіковані за ч.4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ст. 386 та ч. 2 ст. 146 КК України.

Частково задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України для арешту майна, вилученого в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 з метою збереження речових доказів. Водночас щодо накладення арешту на змиви з предметів, схожих на корпус гранати «Ф1» та підривач типу «УЗРГМ-2», слідчий суддя дійшов висновку, що вказані змиви є зібраними в ході проведення слідчої дії матеріалами, що містять слідову інформацію, а не майном у розумінні ч.10 ст.170 КПК України.

Заслухавши доповідача, доводи адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний суд, поновлює адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, який пропущений з поважних причин, оскільки як вбачається з матеріалів провадження, 25.08.2023 було проголошено резолютивну частину оскаржуваної ухвали, 30.08.2023 було проголошено її повний текст без участі сторін, а апеляційну скаргу подано адвокатом 31.08.2023, тобто є підстави для поновлення вказаного строку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000373 від 14.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.189 КК України (а.п. 4-6).

На підставі постанови старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 від 15.08.2023 в порядку ч.3 ст.233 КПК України було здійснено проникнення до місця проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.8).

Відповідно до протоколу обшуку від 15.08.2023, в порядку ч.3 ст.233 КПК України за місцем проживання ОСОБА_7 , у присутності останнього та його дружини ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено предмет схожий на корпус гранати «Ф1», що упаковано до спец пакету № АВ 1001535; предмет схожий на підривач типу «УЗРГМ-2», що упаковано до спец пакету № АВ 1001534; змив з предмету схожого на корпус гранати «Ф1», що упаковано до паперового спец пакету НПУ №1; змив з предмету схожого на підривач типу «УЗРГМ-2», що упаковано до паперового спец пакету НПУ №2; мобільний телефон марки «Айфон», що упаковано до паперового спец пакету НПУ №3; мобільний телефон марки «Redmi» імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , що упаковано до паперового спец пакету НПУ №4; грошові кошти в сумі: 300 (триста) доларів США, купюрами по 100 доларів, 3 шт. банкноти; 580 (п`ятсот вісімдесят) євро, з яких 10 купюр по 50 євро, 3 купюри по 20 євро, 2 купюри по 10 євро, що упаковано до спец пакету №WAR1306791; грошові кошти в сумі: 3100 (три тисячі сто) доларів США, купюрами по 100 доларів, 31 шт. банкноти; 5300 (п`ять тисяч триста) євро, з яких 44 купюр по 50 євро, 26 купюр по 100 євро, 1 купюра по 500 євро, що упаковано до спец пакету № WAR1191462; блокнот в обкладинці бірюзово-рожевого кольору з чорновими записами, блокнот в чорній обкладинці з чорновими записами, два папірця з чорновими записами, квитанція з номером рахунку № НОМЕР_3 , посвідчення водія серія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_13 , що упаковано до спец пакету №SUD3008218 (а.п.9-12).

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 від 15.08.2023 вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000373 (а.п.37-38).

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами в справі є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Враховуючи, що вказане майно, зокрема, мобільний телефон марки «Айфон»; мобільний телефон марки «Redmi» імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 ; грошові кошти в сумі: 300 (триста) доларів США, купюрами по 100 доларів, 3 шт. банкноти; 580 (п`ятсот вісімдесят) євро, з яких 10 купюр по 50 євро, 3 купюри по 20 євро, 2 купюри по 10 євро; грошові кошти в сумі: 3100 (три тисячі сто) доларів США, купюрами по 100 доларів, 31 шт. банкноти; 5300 (п`ять тисяч триста) євро, з яких 44 купюр по 50 євро, 26 купюр по 100 євро, 1 купюра по 500 євро є речовими доказами у кримінальному провадженні та відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, враховуючи кваліфікацію кримінального правопорушення, тому з метою збереження речових доказів та недопущення їх втрати, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про арешт майна, у зв`язку з чим колегія суддів вважає доводи апелянта про відсутність ознак, передбачених ст.98 КПК України у вказаного майна, безпідставними.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Таким чином, у клопотанні слідчого про арешт майна зазначено підставу і мету, відповідно до положень ст.170 КПК України, а також відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що на підставі п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання, а санкція ч.4 ст.189 КК України передбачає конфіскацію майна як вид покарання, про що зазначає слідчій у своєму клопотанні та прокурор під час апеляційного розгляду.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутня постанова про визнання арештованих речей речовими доказами є необґрунтованими, оскільки вказана постанова долучалась слідчим до клопотання про накладення арешту на майно, яке прошите, пронумероване та скріплене печаткою на 38-ми аркушах, а зазначена постанова знаходиться на 37-38 аркушах справи.

Доводи адвоката про те, що більша частина грошових коштів, які були вилучені, належать дружині ОСОБА_7 - ОСОБА_10 , про що свідчать виписки із банківських рахунків, а до вилучених мобільних телефонів були прив`язані картки по виплаті соціальної допомоги ОСОБА_10 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки долучені адвокатом документи не свідчать про те, що до вилучених мобільних телефонів прив`язані картки по виплаті соціальної допомоги ОСОБА_10 . Крім того, на рахунок ОСОБА_10 , на який зараховано соціальну допомогу, арешт не накладався. Також з банківської виписки ОСОБА_11 не вбачається, що вона здійснювала перекази на ім`я ОСОБА_10 .

Грошові кошти та мобільні телефони вилучені за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , які мають ознаки, передбачені ст.98 КПК України, а тому в ході досудового розслідування має бути встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, що не позбавляє власника майна в подальшому ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

Апеляційний суд звертає увагу, що арешт майна є тимчасовим заходом, тобто він не є безстроковим, та обмежений строком досудового розслідування, який чітко регламентований статтею 219 КПК України.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_10 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, а тому підстав для арешту її майна не має, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що з огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення та представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, з метою забезпечення дієвості досудового розслідування та збереження речового доказу, а також можливої конфіскації як виду покарання, існують підстави для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

На переконання апеляційного суду, принцип співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження в даному випадку слідчим суддею дотримано в повному обсязі.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, яка є законною та обґрунтованою, немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25 серпня 2023 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене 15.08.2023 в межах кримінального провадження № 0000373 без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: