Справа №718/1763/23
Провадження №1-кп/718/79/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіцмань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000229 від 11 березня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженець с.Василів Чернівецького району Чернівецької області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по

АДРЕСА_2 , пенсіонер, одружений, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

11.03.2023 приблизно 18 год 40 хв водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Незалежності в м. Кіцмань Чернівецького району Чернівецької області, зі сторони с. Суховерхів в напрямку м. Чернівці.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу,

що розташований навпроти будинку № 4 вказаної вулиці та позначений дорожнім знаком 5.35.2 «Пішохідний перехід», а також горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3 ПДР «Зебра», водій ОСОБА_3 , проявивши неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, не переконавшись, що на нерегульованому пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, своєчасно не виявив небезпеку для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, а саме: пішохода ОСОБА_8 , який переходив проїзну частину дороги в межах пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху зазначеного автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу та продовжив рух, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_8 .

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно

до висновку судово-медичної експертизи № 22-Е від 24.03.2023 спричинено смерть.

Згадану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_3 скоїв

в результаті порушення та невиконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху, що безпосередньо перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, а також п.п. 1.5, 2.3 (б,д), які лише сприяли порушенню вищевказаних Правил, затверджених постановою Кабінету міністрів України

за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

?п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

?п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

?п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

?б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

?д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286

КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що 11.03.2023 їхав із дачі додому з увімкненими фарами. Були сутінки, період після дощу. Зненацька з`явився пішохід і ударився в лівий бік автомобіля. ОСОБА_3 зупинився, взяв потерпілого на руки. Надалі приїхали швидка та поліція, потерпілого відвезли до лікарні, а ОСОБА_3 після допиту також доправили в медичний заклад для огляду на стан сп`яніння.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що їй подзвонили і повідомили про збиття її чоловіка автомобілем. Вона під`їхала в Кіцманську БЛІЛ, де бачила, як його виносили з карети швидкої допомоги. Чоловік був одягнутий в воєнну куртку та спортивні штани з лампасами. Видимість в ту пору дня була доброю. Чоловік ходив повільно, оскільки переніс інфаркт, мав проблеми з печінкою та нирками. Також потерпіла повідомила, що обвинувачений відшкодував їй 17 000 грн. Позовні вимоги до обвинуваченого змінила в судовому засіданні, просила стягнути з ОСОБА_3 3 370 грн матеріальної шкоди, в решті поданий нею позов підтримала повністю.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої а також дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, та стосуються речових доказів і процесуальних витрат у справі, а також цивільного позову.

У рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

За таких обставин, враховуючи те що вказано вище, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні та кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України - як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 смерть.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання про обрання виду та розміру покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, судом не встановлено та прокурором не заявлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує також дані, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема, те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не судимий, пенсіонер, є людиною похилого віку, вину визнав та щиро розкаявся, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілої, яка просила не позбавляти ОСОБА_3 свободи, але наполягала на позбавленні його права керування транспортними засобами, частково відшкодував завдану шкоду, наявність сталих соціальних зв`язків, перебування загиблого ОСОБА_8 в момент ДТП у стані важкого (3,33 промілє) алкогольного отруєння.

У зв`язку з наведеним суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, оскільки обвинуваченим вчинено тяжкий злочин з необережності внаслідок порушення ПДР в межах населеного пункту на пішохідному переході. Проте, враховуючи літній вік ОСОБА_3 , відсутність порушень ПДР в минулому, наявність проблем із здоров`ям та фактичне перебування на його утриманні неповнолітньої ОСОБА_9 , що в своїй сукупності підтверджує факт необхідності використання транспортного засобу в повсякденному житті ОСОБА_3 , тому суд призначає додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в його мінімальному розмірі.

Проте, враховуючи особу винного, обставини які його характеризують та обставини, які пом`якшують покарання, суд доходить висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки та покладає на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Таке покарання буде співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження нових злочинів та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і правил дорожнього руху.

З приводу поданого потерпілою цивільного позову суд зазначає наступне.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ПАТ «НАСК» Оранта про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, суд виходить із таких обставин.

Потерпілою ОСОБА_6 пред`явлено позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, в якій вона просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 350 000 грн. і матеріальну на суму 3370 грн., з ПАТ «НАСК «Оранта»» - моральну шкоду в розмірі 80 400 грн та відшкодування шкоди, завданої страховим випадком, у розмірі 320 000 грн.

Описані вище позовні вимоги позивачка ОСОБА_6 підтримала повністю.

Відповідач - обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення позовних вимог, проте пояснив, що зможе сплачувати відшкодування поступово за рахунок відрахувань із пенсії.

Відповідач ПАТ НАСК «Оранта» у поданому відзиві позовні вимоги заперечив повністю через їхню необґрунтованість з огляду на те, що позивачка ОСОБА_6 приховала від суду факт того, що вже зверталася до ПАТ НАСК «Оранта» із заявою про виплату їй страхового відшкодування, подала для цього необхідні документи і за результатами проведеного врегулювання 26.04.2023 між ОСОБА_6 та ПАТ НАСК «Оранта» укладено угоду про припинення зобов`язання переданням відступного. За умовами цієї угоди страховик зобов`язався сплатити 72400 грн відшкодування моральної шкоди та 18000 грн. витрат на поховання, спорудження надгробного пам`ятника, всього на суму 90400 грн. Погоджена сторонами сума, 90400 грн., була переказана на рахунок позивачки 04.05.2023. Окрім того, сторони погодили, що після підписання цієї угоди та належного виконання страховиком взятого на себе зобов`язання з виплати погодженого страхового відшкодування, ОСОБА_6 не матиме до страховика будь-яких майнових вимог та претензій стосовно здійснення страхового відшкодування, в тому числі пені, інфляційних виплат та інших фінансових санкцій за фактом ДТП, яке сталося 11.03.2023 за участю автомобіля ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , забезпеченого страховим полісом № 211915870 від 08.11.2022..

Оцінивши доводи позивачки та відповідачів, суд дійшов наступного.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Також у ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦК України.

При цьому, суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Частиною 3 ст.23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин справи, які мають істотне значення.

Як роз`яснив, Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової)шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно до ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ч.ч.1 та 2ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Ч.1 ст.598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 600 ЦК України зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Свої зобов`язання ПАТ НАСК «Оранта» перед позивачкою ОСОБА_6 виконало в повному обсязі, що підтверджується укладеною між ними угодою про припинення зобов`язання переданням відступного від 26.04.2023. Більше того, у п. 6 згаданої угоди зазначено, що вона є підставою для скасування (анулювання, відкликання, тощо) скарг, заяв до будь-яких органів державної влади, в тому числі судових з приводу описаної вище події ДТП, тому позовні вимоги до ПАТ НАСК «Оранта» є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого ОСОБА_3 цивільному позивачеві спричинено моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку із втратою чоловіка, порушенням її нормальних життєвих зв`язків, втраті душевного спокою. Вимушені зміни у життєвих стосунках позивачки є істотними, оскільки вона назавжди втратили турботу та підтримку близької людини, наслідки, що настали, є невідворотними. Смерть рідної людини - невідновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання, потребує докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, ступеню вини ОСОБА_3 , глибини страждань потерпілої, вже здійснене відшкодування страховиком позивачці моральної шкоди на суму 72 400 грн., суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, заявлені позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково на суму 120 000 грн.

Також з ОСОБА_3 підлягає стягненню матеріальна шкода на суму 3 370 грн., що підтверджується накладними від 12 та 13 березня 2023, і яка визнана відповідачем ОСОБА_3 в судовому засіданні.

Мотиви інших рішень.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду

м. Чернівці 14.03.2023 арешт підлягає скасуванню.

Щодо розподілу процесуальних витрат (заявлених витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні), суд керується положеннями ст. 124 КПК України. У зв`язку із ухваленням обвинувального вироку у справі, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні на загальну суму 8266 грн. 38 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього зобов`язання.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на проведення судових експертиз у кримінальному провадженні на загальну суму 8266 (вісім тисяч двісті шістдесят шість) гривень 38 копійок.

Накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14.03.2023 року арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2102», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , у вигляді заборони на користування, відчуження та розпорядження ним скасувати.

Речовий доказ:

- автомобіль марки «ВАЗ 2102», номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на зберігання на спеціальний майданчик зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Чернівецькій області, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Комунальників, 4 В - повернути фактичному володільцю ОСОБА_3 ;

- взуття потерпілого ОСОБА_8 , що упаковане в 1 (одну) картонну коробку, предмети одягу потерпілого ОСОБА_8 , що упаковані в один поліетиленовий пакет, які знаходиться в камері зберігання речових доказів ВП № 2 (м. Кіцмань) ГУНП в Чернівецькій області, що за адресою: м. Кіцмань, вул. Незалежності, 48 повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

- CD-R диск фірми-виробника «Verbatium» із наданим свідком ОСОБА_10 відеозаписом та скрін-шотами на ньому залишити в матеріалах кримінального провадження;

- відео реєстратор марки «Nextone» у вигляді автомобільного дзеркала заднього виду із зарядним пристроєм та флеш носієм «Kingstone», які упаковані у сейф пакет експертної служби МВС України № 1588772, що переданий на зберігання в камеру схову речових доказів ВП № 2 (м. Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області, що за адресою: м. Кіцмань, вул. Незалежності, 48 повернути ОСОБА_3 .

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ПАТ НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає по АДРЕСА_3 відшкодування моральної шкоди в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень та матеріальної шкоди в розмірі 3370 (три тисячі триста сімдесят) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кіцманський районний суд Чернівецької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку.

Суддя ОСОБА_11