Справа № 344/9539/23
Провадження № 1-кп/344/950/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що народився у місті Івано-Франківськ, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою-спеціальною освітою, РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, в період дії на території України воєнного стану, який введений Указом Президента України ОСОБА_6 №64/20211 від 24.02.2022р «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_5 03.02.2023 року близько 10 години 54 хвилин перебуваючи у приміщенні магазину «Сім-23», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 діючи умисно, з корисливих спонукань, таємно викрав з полиці торгово-виставкових стелажів шоколад «Bajeczny» молочний, шоколад «Мілка», шоколад «Toblerone» молочний 2 шт, шоколад «Toblerone», печиво «Хіт», шоколад «Schogetten», шоколад «Alpinella», загальна вартість, яких становить 486,03 гривень.

Після вчинення крадіжки, ОСОБА_5 , покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Клевер Сторс» майнову шкоду на загальну суму в розмірі 486,03 гривень без ПДВ.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи потерпілий у судове засідання не з`явився, однак представник потерпілого подав до суду заяву про проведення розгляду даного кримінального провадження без участі потерпілого та його представника. У заяві зазначено, що у потерпілого відсутні претензії до обвинуваченого, шкода завдана кримінальним правопорушенням ОСОБА_5 відшкодована у повному обсязі. Щодо призначення покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та надав суду показання, що дійсно за обставин зазначених в обвинувальному акті викрав у приміщенні магазину «Сім-23», який розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вулиця Незалежності, 81 шоколад «Bajeczny» молочний, шоколад «Мілка», шоколад «Toblerone» молочний 2 шт, шоколад «Toblerone», печиво «Хіт», шоколад «Schogetten», шоколад «Alpinella». Він розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро за свою поведінку та вчинок. З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_5 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого; позитивно характеризується по місцю свого проживання; з середньою освітою; має постійне місце проживання; є особою молодого віку; перебуває на стаціонарній програмі психо-соціальної реабілітації; на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває; раніше не судимий.

Обставинами, які відповідно до ч.1 ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин які відповідно до ч.1 ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 в ході судового розгляду судом не встановлено.

Також суд при призначенні покарання враховує й те, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як тяжкий злочин тільки за ознакою його вчинення «в умовах воєнного стану», при цьому обстановка, в якій він вчинив злочин, не характеризувалась, як така, що пов`язана з воєнними діями і він при вчиненні злочину не використав обмеження пов`язані з воєнним станом (повітряна тривога, комендантська година та інше). За умови відсутності кваліфікуючої ознаки воєнного стану, його дії було б кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, що є кримінальним проступком.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського судуз прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку - два роки, думку обвинуваченого та його захисника, які просили призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімум доходів громадян, думку потерпілого який покладався на розсуд суду, дані про особу винного, який має міцні соціальні зв`язки, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, суд приходить до висновку, що вказані обставини, які пом`якшують покарання в своїй сукупності, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання вважає, що ОСОБА_5 на підставі ч.1 ст.69 КК України слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України, а саме на строк один рік.

В той же час, з урахуванням вищенаведених обставин, які характеризують особу обвинуваченого, а саме підтверджують його негативне і критичне ставлення до вчиненого, його молодий вік та відсутність судимостей, вчинення злочину без використання обмежень пов`язаних з воєнним станом, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо скасування арешту майна вирішити згідно ч.4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Нагляд за ОСОБА_5 здійснювати органу пробації за місцем його проживання.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

DVD-R диск з відеозаписом (постанова слідчого від 24.02.2023 року) - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

куртку червоного кольору, чоловічі джинсові штани, шапку червоного кольору, флісовий светр (постанова слідчого від 21.03.2023 року) повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .

Після набрання вироком законної сили скасувати накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 22 березня 2023 року арешт.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1