Справа № 442/2700/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/709/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у дистанційному судовому провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання проумовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

представника ДУ «ДВК №40» ОСОБА_8

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 травня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.11.2018 ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. 04.11.2019 Луцьким міськрайонним судом Волинської області ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі. Зараховано термін тримання під вартою з 27.03.2018 по 17.01.2019 та з 09.07.2018 по 28.07.2018 включно, з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі. Зараховано з 17.01.2019 по дату набрання вироком законної сили, а також періоди з 03.04.2018 по 05.05.2018 включно, та з 09.07.2018 по 28.07.2018 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання 04 листопада 2019 року.

Кінець строку відбуття покарання 22 березня 2025 року.

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40»

26.04.2023 до Дрогобицького міськрайонного суду надійшло клопотання начальника ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 травня 2023 року у задоволенні клопотання проумовно-дострокове звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_5 відмовлено.

На ухвалу суду засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та звільнити його умовно-достроково від відбуття покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ним відшкодовано моральну шкоду потерпілій ОСОБА_9 у розмірі 15 000 грн, а також 2 368 грн відшкодування матеріальної шкоди та 10 075 грн відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 , про що долучає копії квитанцій про оплату.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність ухвали суду, представника ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40» ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відмовляючи в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від покарання, суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, тяжкість вчиненого злочину й дійшов висновку про недоведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення серед іншого тяжкого та особливо тяжкого злочинів, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та ч. 3 ст. 187 КК України.

Колегія суддів не бере до уваги доводи ОСОБА_5 про однобічність, упередженість судового розгляду та невмотивованість судового рішення, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції заслухав засудженого, представника виправної установи, думку прокурора, ретельно дослідив усі обставини та матеріали особової справи ОСОБА_5 й на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності дійшов правильних висновків, які виклав у судовому рішенні й з якими погоджується колегія суддів.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що процес виправлення ОСОБА_5 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.

Апеляційний суд звертає увагу, що поведінка засудженого ОСОБА_5 може свідчити лише про належне дотримання ним умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, тому наявність у засудженого заохочень є недостатнім для оцінки ставлення до праці засудженого.

Суд першої інстанції належним чином, вмотивовано та обґрунтовано надав оцінку усім обставинам в їх сукупності і що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків та відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення.

Таким чином, судовий розгляд зазначеного клопотання було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 травня 2023 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4