Справа № 931/426/23
Провадження № 1-кп/931/53/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Локачах кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000196 від 27.01.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привітне Локачинського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, розлученого, проживаючого у фактичному шлюбі, має на утриманні сім неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, засудженого вироком Іваничівського районного суду Волинської області за ч. 1 ст. 286-1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 три роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 , вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 21 грудня 2021 року, засуджений за ч. 1 ст. 286-1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Надалі, 28 липня 2022 року ОСОБА_4 під підписку був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, а також попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання, останнього буде притягнуто до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 КК України. Однак, 23 березня 2023 року, близько 16 години 16 хвилин, ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Центральній, що в селі Привітне Володимирського району Волинської області, де був зупинений поліцейськими сектору поліцейської діяльності № 1 (сел. Локачі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, так як порушив Правила дорожнього руху, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.126, ч. 5 ст. 121 КУпАП, про що ними було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №246624. Тобто ОСОБА_4 , будучи засудженим до позбавлення права займатись певною діяльністю, а саме керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від вказаного покарання, передбачену статтею 389 КК України, керував транспортним засобом, тим самим умисно ухилився від відбування призначеного йому вироком суду додаткового покарання.

Таким чином, ОСОБА_4 ухилився від відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, заначені в обвинувальному акті, зазначив, що шкодує про вчинене, щиро розкаявся, просив суворо не карати. Вказав, що повинен був сісти за кермо, так як його товариш попросив, оскільки він вживав алкоголь і не міг їхати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі, беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися в ухиленні від відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389 КК України, його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.389 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального проступку, особу винного ОСОБА_4 , який щиро розкаявся у вчиненому, позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання, те, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні сім неповнолітніх дітей, однак не працює і не має постійного місця роботи, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд приходить до висновку про призначення покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з правовою позицією, висловленою об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 06.12.2021 (справа № 243/7758/20), відповідно до якої для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначив сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності, а саме: першої, що стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим - «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком; та другої - наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 71 КК України призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

У пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 роз`яснюється, що, маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, додаткове покарання (або його невідбуту частину) за попереднім вироком.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 був засуджений вироком Іваничівського районного суду Волинської області за ч. 1 ст. 286-1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 три роки (а.с. 28-30).

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 26.01.2023 року засудженому ОСОБА_4 покарання призначене вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 21.12 2021 року за ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, замінено покаранням у виді громадських робіт на строк 240 годин (а.с. 31-32).

Згідно довідки філії ДУ «Центр пробації у Волинській області» Локачинський районний сектор від 17.06.2023 року ОСОБА_4 ,засуджений вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 21.12 2021 року до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, знятий з обліку органу пробації 09.06.2023 року, у зв`язку з відбуттям покарання (а.с. 33).

Таким чином, на момент ухвалення даного вироку, ОСОБА_4 відбув основне покарання у виді громадських робіт повністю.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.389 КК України, як зазначено вище, ОСОБА_4 вчинив під час відбування додаткового покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме права керування транспортним засобом.

Відповідно п. 6 ч. 1 Розділу VI Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі строк покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до арешту, обмеження волі або позбавлення волі на певний строк поширюється на весь час відбування основного покарання і на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 КК України - з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Оскільки вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 21.12 2021 року, яким ОСОБА_4 призначено додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три роки), набрав законної сили 21.01.2022 року, то строк невідбутого додаткового покарання обвинуваченим станом на дату ухвалення вироку у даній справі, становить 1 рік 5 місяців 4 дні.

Таким чином, на підставі ч.ч. 1, 3 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком слід приєднати невідбуту частину додаткового покарання, призначеного за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 21.12 2021 року, і остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік 5 місяців 4 дні.

Суд вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати - відсутні.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.ч. 1, 3 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, приєднати невідбуту частину додаткового покарання, призначеного за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 21.12 2021 року, і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців 4 (чотири) дні.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: компакт-диск формату DVD+RV з копіями фрагментів відеозаписів станом на 23.03.2023 року, скопійованих з нагрудного відеореєстратора Cam PRO 10703 СПД №1 (сел. Локачі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1