В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/391/23

Провадження № 1-кп/936/62/2023

30.05.2023 р. смт.Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 21.02.2023 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижні Ворота Воловецького району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, 20 лютого 2023 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де йому було вручено повістку на відправку на 21 лютого 2023 року.

У свою чергу, ОСОБА_4 отримав дану повістку на відправку та включений в поіменний список військовозобов`язаних для направлення до військової частини НОМЕР_1 . Зокрема будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про кримінальну відповідальність за відмову від отримання повістки під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022. Однак, ОСОБА_4 достовірно знаючи, про мобілізацію, відповідно до Указу Президента України № 64-2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІ1, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69-2022 отримавши повістку на відправку 21.02.2023 року у військову частину НОМЕР_1 , ОСОБА_4 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те категорично відмовився від проходження служби та власноручно написав заяву про відмову у проходженні служби, а тому не був відправлений у команду, і за таких обставин ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, та пояснив що він категорично відмовився від проходження військової служби, написавши заяву про відмову у проходженні служби.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники кримінального провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення і його дії вірно кваліфіковано за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Відповідно до ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований та немає офіційного доходу, неодружений, по місцю проживання характеризується добре, не має стійких соціальних зв`язків, на наркологічному та психоневрологічному обліках у Воловецькій ЦЛ не перебуває.

Обговорюючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд бере до уваги, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, а також те, що обвинувачений проживає разом із співмешканкою, яка в минулому отримувала посвідчення інваліда з дитинства.

Обтяжуючих вину ОСОБА_4 обставин - судом не встановлено.

З досудової доповіді Мукачівського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області від 12.05.2023 року вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 та ст. 75 КК України, суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах, установлених санкцією ст.336 КК України, а саме нижчої межі. Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Цивільний позов не пред`являвся. Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Крім того, оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 призначається покарання у виді позбавлення волі реально, суд вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і взяти під варту із зали судового засідання, оскільки тяжкість скоєного та поведінка обвинуваченого свідчать про наявність передбачених ст.177 КПК України обґрунтованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від відбування покарання та продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 обрати у вигляді тримання під вартою. Взяти обвинуваченого ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Строк покарання рахувати з 30 травня 2023 року.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1