В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" серпня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004935 від 03.09.2020 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Вінниця, громадянки України, без освіти, не заміжня, офіційно не працююча, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима: 24.10.2019 Вінницьким міським судом за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

, обвинуваченої ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, 03.09.2020 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебували поблизу залізничного вокзалу «Дарниця» по вул. Сиваська, 1 в м. Києві, де побачили ОСОБА_6 , який вживав алкогольний напій пиво «Старопрамен», після чого, підійшовши до нього запропонували разом вжити алкогольні напої, на що останній погодився.

Після цього, у ОСОБА_3 та особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження виник спільний злочинний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, при цьому обравши об`єктом свого злочинного посягання особисте майно ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження в ході вживання спиртних напоїв, а саме горілки, з потерпілим ОСОБА_6 , дочекавшись його сильного алкогольного сп`яніння та переконавшись, що сторонні особи за їхніми злочинними діями не спостерігають, а тому будучи впевненим що їх спільні злочинні дії залишаться не поміченими, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, таємно викрали у ОСОБА_6 його особисте майно, яке знаходилось при ньому, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг» моделі SM-A107FZKDSEK, чорного кольору вартістю 5000 гривень, в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 » вартістю 30 гривень, залишок грошових коштів на якій становив 50 гривень; мобільний телефон марки «Нокіа» вартістю 500 гривень, в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «МТС» НОМЕР_2 » вартістю 30 гривень, залишок грошових коштів на якій становив 40 гривень; весільна золота каблучка вагою приблизно 2 грами, вартістю 2000 гривень; грошові кошти в сумі 500 гривень, купюрами різними номіналами, 3 з яких були купюрами номіналами по 100 гривень; банківську картку «Приват Банку», «Банку Аваль», «Альфа Банку», картку лояльності «Епіцентр» на ім`я ОСОБА_7 , та різні чеки Приват Банку, що матеріальної цінності для потерпілого не становлять.

Після чого, ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим майном зникли та маючи реальну можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд були затримані працівниками поліції.

В результаті своїх спільних злочинних дій ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження завдали матеріального збитку потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 8150 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала себе винною, щиро розкаялася, фактичні обставини справи, кількість та вартість викраденого не оспорювала та підтвердила вищеописані встановлені судом обставини справи.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікує її дії за ч.2 ст.185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином, особу обвинуваченої, яка не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченої, суд вважає за доцільне призначити їй покарання у виді арешту. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 4 місяців 16 діб арешту .

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту фактичного затримання - 04 вересня 2020 року, при цьому відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувавши їй в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 04 вересня 2020 року по 19 січня 2021 року.

Враховуючи, що покарання за даним вироком обвинуваченна ОСОБА_3 відбула, - її слід вважати такою, що відбула покарання.

Речові докази- які передані ОСОБА_6 , залишити у володінні останього.

Речові докази у кримінальному провадженні: що зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: