Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/334/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000251 від 19 травня 2022 року, на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 березня 2023 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новоукраїнка Кіровоградської області, громадянина України, маючого середньо технічну освіту, не працюючого, не одруженого, утриманці відсутні, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останні рази:

- 30.05.2017 Знам`янським міськрайонним судом за ч.2 ст.121, ч.3 ст.135, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 29.09.2022 Знам`янським міськрайонним судом за ч.1 ст.126 КК України, провадження закрите у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення;

-31.10.2022 Знам`янським міськрайонним судом за ч.1 ст.126 КК України, провадження закрите у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення;

-10.11.2022 Знам`янським міськрайонним судом за ст.395 КК України до 3 місяців арешту,

визнано винуватим та засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на 5 ( п`ять ) років. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.11.2022, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15 червня 2022 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вказаним вироком вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

за участі сторін кримінального провадження:

- прокурора ОСОБА_7 ,

- захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

- обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

В кінці квітня 2022 року (точної дати під час досудового розслідування встановити не представилось можливим) приблизно о 12.00 год. ОСОБА_6 діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу таємно, повторно викрав належний ОСОБА_9 велосипед «Мінськ», вартістю 1125 грн., який знаходився поряд із багатоповерховим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 . З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на вказану суму.

Крім того, 18.05.2022 приблизно о 09.00 год. ОСОБА_6 діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу таємно, повторно викрав належні ОСОБА_9 алюмінієву каструлю об`ємом 10л, вартістю 290 грн., алюмінієвий казан об`ємом 10л вартістю 265 грн., два металевих ломи загальною вартістю 433,33 грн., що знаходились поряд із багатоповерховим будинком, розташованим за адресою АДРЕСА_2 . З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 988,33 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції, застосувати більш м`яке покарання застосувавши ст.75 КК України посилаючись на те, що призначене покарання є занадто суворим так як судом не враховано, його щире кається, повне визнання вини та сприяння розкриттю злочинів.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які вимоги поданої апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, а обвинувачений в дебатах та у останньому слові просив задовольнити апеляційну скаргу, висновок прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволені апеляційної скарги, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи та ніким із сторін і учасників кримінального провадження не оскаржуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ніким із учасників судового провадження не оспорюється доведеність вини ОСОБА_6 та юридична кваліфікація його дій, апеляційний суд не надає юридичної оцінки фактичним обставинам кримінального провадження, вважає вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень доведеною та правильною кваліфікацію його дій за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в період воєнного стану.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення відносяться до категорії тяжких злочинів. Як особа ОСОБА_6 характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена.

Із висновку досудової доповіді вбачається, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом`якшують покарання судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який представляє суспільну небезпеку для оточуючих, суд дійшов до висновку за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкцій ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, оскільки його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування положень статей 69, 75 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд не вбачав.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства та враховуючи відсутність підстав для застосування положень статей 69, 75 КК України, призначив ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих йому злочинів.

Отже суд призначив обвинуваченому покарання, дотримуючись принципу доцільності, врахувавши всі передумови, підстави і порядок призначення покарання, визначені положеннями статей 50, 65-67 КК України, що також не суперечить роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким рішенням суду першої інстанції щодо розміру призначеного покарання і вважає його обґрунтованим та вмотивованим. Крім того апеляційним судом не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 5 років призначено судом із порушенням визначених у законі загальних засад.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що він активно сприяв розкриттю злочину, свою вину у вчиненому повність визнав, щиро розкаявся, не можуть бути враховані апеляційним судом як достатні підстави для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого та застосування до нього положень ст. 75 КК України, враховуючи особу ОСОБА_6 та обставини за яких обвинуваченим в умовах воєнного стану були вчинені кримінальні правопорушення.

Так, відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частиною статті ) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд врахував, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення відносяться до категорій тяжких злочинів. Належно врахував дані про особу обвинуваченого, стан здоров`я, відношення до скоєного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Наряду з цим суд першої інстанції також врахував, що обвинувачений вчинив злочини з корисливих мотивів.

Отже суд призначив обвинуваченому покарання, дотримуючись принципу доцільності, врахувавши всі передумови, підстави і порядок призначення покарання, визначені положеннями статей 50, 65-67 КК України, що також не суперечить роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким рішенням суду першої інстанції щодо розміру призначеного покарання і вважає його обґрунтованим та вмотивованим. Крім того апеляційним судом не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 5 років призначено судом із порушенням визначених у законі загальних засад.

Будь - яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляційній скарзі не наведено, а тому апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 березня 2023 рокустосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той самий строк з моменту отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4