Справа № 308/4178/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/177/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2022.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000077 відомості про яке 30.03.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та накладено арешт на майно, вилучене 01.04.2022 в ході проведення обшуку в номері 7 готелю «ІНФОРМАЦІЯ_4», що розташований в м. АДРЕСА_4, а саме: ноутбук марки APPLE MacBook SERIAL COZPN0PSGF85, який належить ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 .

З клопотання прокурора вбачається, що до ГУ НП в Закарпатській області, надійшла заява керівника Апарату Верховної Ради України ОСОБА_10 щодо шахрайських дій керівника благодійної організації «Благодійний фонд «Слава Україні» - ОСОБА_11 . Благодійна організація «Благодійний фонд «Слава Україні» зареєстрована 09.03.2022, засновниками якої є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована АДРЕСА_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований АДРЕСА_3 . Відповідно до статуту БО «БФ «Слава Україні» затвердженого протоколом загальних зборів № 1 від 05.03.2022, благодійної організації «Благодійний фонд «Слава Україні», є благодійною організацією. Фонд діє на підставі Статуту, має учасників та управляється учасниками які не зобов`язані передавати Фонду будь-які активи для досягнення цілей благодійної діяльності. Фонд є неприбутковою організацією за законодавством України і не має на меті одержання і розподіл прибутку серед засновників, членів органів управління, інших пов`язаних з ними осіб, а також серед працівників Фонду. Основні завдання фонду передбачені розділом 2 Статуту «Мета, цілі, завдання та сфери діяльності фонду». Органами управління та контролю Фонду є загальні збори учасників Фонду та голова Фонду. Виконавчим органом Фонду є одноосібний орган - голова Фонду, права й обов`язки якого передбачені пунктами 4.6 та 4.7 розділу 4 Статуту. Фонд є некомерційною організацією, яка не ставить перед собою корисливих цілей і не має на меті отримання прибутків. Юридична адреса БО «БФ «Слава Україні» Закарпатська область м. Ужгород, вул. Лермонтова Михайла, будинок, 25.

-2-

Відомості по даному факту СУ ГУ НП в Закарпатській області 30.03.2021 було внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000077, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

01.04.2022 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, з метою виявлення та вилучення, печаток та штампів БО «БФ «Слава Україні», штатних розписів та зарплати працівників фонду, інших документів та чорнових записів пов`язаних з діяльністю благодійної організації «Благодійний фонд «Слава Україні», проведено обшук в номері 7 готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований в м. АДРЕСА_4, в якому тимчасово проживає ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого виявлено та вилучено: ноутбук марки APPLE MacBook SERIAL COZPN0PSGF85.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Закарпатській області від 02.04.2022 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор посилається на те, що зазначене тимчасово вилучене майно, саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як тимчасово вилучення майна та його арешт. Під час проведення обшуку в номері 7 готелю «ІНФОРМАЦІЯ_4», що розташований в м. АДРЕСА_4, виявлено ноутбук марки APPLE MacBook SERIAL COZPN0PSGF85, на якому на думку органу досудового розслідування виготовлялися документи щодо діяльності БО «БФ «Слава України», які сприяли вчиненню кримінального правопорушення головою фонду даної благодійної організації, тобто на яких містяться докази причетності вини ОСОБА_11 . Однак під час проведення даної слідчої дій особи, які користуються даним ноутбуком, не надали паролі до входу в комп`ютерну систему, що унеможливило провести їх огляд та встановити вміст наявний в комп`ютерних системах.

На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучений під час обшуку ноутбук є доказом у кримінальному провадженні, адже він відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (є матеріальним об`єктом, який міг зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку з чим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою його збереження. Накладення арешту на майно викликано необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речового доказу. Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також може призвести до його втрати, що сприятиме уникненню осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що зазначене у клопотанні майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та з урахуванням можливості використання вилученого майна як доказу у кримінальному провадження, з метою збереження речового доказу та досягнення повноти та всебічності у даному кримінальному провадження, слідчий суддя прийшла до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на це майно, яке відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

-3-

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді від 12.04.2022 про накладення арешту на майно скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Вказує на те, що клопотання слідчим суддею розглянуто поза межами строків, встановлених ч. 6 ст. 173 КПК України. Крім того, досудове розслідування розпочато за заявою керівника Апарату Верховної Ради України ОСОБА_10 щодо ОСОБА_11 . Разом з тим, ОСОБА_8 не має жодного відношення до даного кримінального провадження. Вилучення ноутбуку не було передбачено ухвалою слідчого судді. Крім того, ОСОБА_8 не відмовлявся надавати доступ до ноутбуку, проте не міг це зробити, оскільки такий розрядився. Вважає, що прокурор не довів, що майно має доказове значення для справи.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власника майна та його представника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370, 372 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Цим вимогам закону в ухвала слідчого судді від 12.04.2022 відповідає у повній мірі.

Як вбачається з клопотання, в провадженні СУ ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про які 30.03.2021 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000077, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що до ГУ НП в Закарпатській області, надійшла заява керівника Апарату Верховної Ради України ОСОБА_10 щодо шахрайських дій керівника благодійної організації «Благодійний фонд «Слава Україні» - ОСОБА_11 . Благодійна організація «Благодійний фонд «Слава Україні» зареєстрована 09.03.2022, засновниками якої є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована АДРЕСА_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований АДРЕСА_3 . Відповідно до статуту БО «БФ «Слава Україні» затвердженого протоколом загальних зборів № 1 від 05.03.2022, благодійної організації «Благодійний фонд «Слава Україні», є благодійною організацією. Фонд діє на підставі Статуту, має учасників та управляється учасниками які не зобов`язані передавати Фонду будь-які активи для досягнення цілей благодійної діяльності. Фонд є неприбутковою організацією за законодавством України і не має на меті одержання і розподіл прибутку серед засновників, членів органів управління, інших пов`язаних з ними осіб, а також серед працівників Фонду. Основні завдання фонду передбачені розділом 2 Статуту «Мета, цілі, завдання та сфери діяльності фонду». Органами управління та контролю Фонду є загальні збори учасників Фонду та голова Фонду. Виконавчим органом Фонду є одноосібний орган - голова Фонду, права й обов`язки якого передбачені пунктами 4.6 та 4.7 розділу 4 Статуту. Фонд є некомерційною організацією, яка не ставить перед собою корисливих цілей і не має на меті отримання прибутків. Юридична адреса БО «БФ «Слава Україні» Закарпатська область м. Ужгород, вул. Лермонтова Михайла, будинок, 25.

-4-

Відомості по даному факту СУ ГУ НП в Закарпатській області 30.03.2021 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000077, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

01.04.2022 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, з метою виявлення та вилучення, печаток та штампів БО «БФ «Слава Україні», штатних розписів та зарплати працівників фонду, інших документів та чорнових записів пов`язаних з діяльністю благодійної організації «Благодійний фонд «Слава Україні», проведено обшук в номері 7 готелю «ІНФОРМАЦІЯ_4», що розташований в м. АДРЕСА_4, в якому тимчасово проживає ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого виявлено та вилучено: ноутбук марки APPLE MacBook SERIAL COZPN0PSGF85.

На вказане майно, слідчий просив накласти арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 цього Кодексу, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. 170 -173 КПК України.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав уважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приписами ч. 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

-5-

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить установлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладено на нього арешт як на речовий доказ.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Слідчий суддя відповідно до вимог ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні слідчого доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

З матеріалів судового провадження вбачається, що постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Закарпатській області від 02.04.2022, вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000077.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що матеріали судового провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, яке залучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для слідчого звертатись з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляду на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ч. 2 ст. 167 КПК України, а тому доводи адвоката ОСОБА_6 в інтересах володільця майна ОСОБА_5 з приводу безпідставності накладення арешту на це майно є необґрунтованими і такі відхиляються.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно в установленому законом порядку визнано речовими доказами у рамках зазначеного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт у порядку ст. 170-174 цього Кодексу та згідно з частинами 2, 3 статті 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Матеріали судового провадження свідчать про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (володільця) майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості його використання і відчуження.

У свою чергу в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був упевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри в учиненні того чи іншого злочину. Водночас наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

-6-

З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги, встановила належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

За таких обставин, накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадження відповідає вимогам КПК України.

Колегія суддів враховує і те, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідила усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахувала правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Крім того, власник або володілець арештованого майна не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абзацом 2 частини 1 статті 174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, в тому числі щодо факту здійснення досудового розслідування відносно ОСОБА_11 , а також не вручення жодній особі повідомлення про підозру, не є підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Всі інші доводи апеляційної скарги про скасування ухвали слідчого судді, в тому числі про відсутність доказів про відношення до кримінального провадження ОСОБА_5 , підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті. На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, в тому числі і вдаватися до оцінки доказів щодо їх належності та допустимості, а також доведеності чи недоведеності вини, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення слідчим суддею строку розгляду клопотання, також не заслуговують на увагу, не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 173 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 з приводу отримання арештованого майна у неприпустимий спосіб, то слід зазначити, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.04.2022 надано дозвіл на проведення обшуку в номері 7 готелю «ІНФОРМАЦІЯ_4», що розташований в м. АДРЕСА_4, в якому тимчасово проживала ОСОБА_11 , з метою відшукання та вилучення печаток та штампів БО «БФ «Слава Україні», штатних розписів та зарплати працівників фонду, інших документів та чорнових записів пов`язаних з діяльністю благодійної організації «Благодійний фонд «Слава Україні».

Згідно протоколу обшуку від 01.04.2022, за вищевказаною адресою було виявлено, окрім іншого, ноутбук марки APPLE MacBook SERIAL COZPN0PSGF85, на якому на думку органу досудового розслідування виготовлялися документи щодо діяльності БО «БФ «Слава України», які сприяли вчиненню кримінального правопорушення головою

-7-

фонду даної благодійної організації, тобто на яких містяться докази причетності вини ОСОБА_11 . Однак під час проведення даної слідчої дій особи, які користуються даним ноутбуком, не надали паролі до входу в комп`ютерну систему, що унеможливило провести їх огляд та встановити вміст наявний в комп`ютерних системах, що не суперечить даним протоколу обшуку та ухвалі слідчого судді.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, слідчий суддя вирішуючи питання про арешт майна, діяла відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням обставин визначених у ст. 170-173 КПК України, з наведенням мотивів прийняття зазначеного рішення.

Невідповідність висновків слідчого судді, викладеного у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає, а тому доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно слід визнати непереконливими та безпідставними і такі слід відхилити.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постановленої слідчим суддею ухвали від 12.04.2022 про накладення арешту на майно та задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 .

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, положення ст. 220, 317 КПК України про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що представник власника майна не довела обґрунтованість доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2022 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000077 відомості про яке 30.03.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді