КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06.04.2023 задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01.06.2023.

Визначено строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання в залі суду, а саме з 14 год. 20 хв. 06.04.2023.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень, та покладено на підозрюваного ОСОБА_7 на підставі п.п.1, 2, 3, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в залежності від стадії кримінального провадження за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;не залишати межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; носити електронний засіб контролю.

_____________________________________________________________________________

Справа № 752/5724/23 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2604/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Визначено 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Апелянт зазначав, що органом досудового розслідування не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

На переконання апелянта, додані до клопотання слідчого матеріали не доводять факт продажу ОСОБА_7 психотропної речовини - амфетаміну ОСОБА_11 . Зокрема, наявні суттєві розбіжності між показаннями свідка ОСОБА_11 та обставинами, викладеними у повідомленні про підозру.

Так, свідок ОСОБА_11 у своїх показаннях вказував на те, що підозрюваний продав йому 15 гр. психотропної речовини - амфетамін, а в повідомленні про підозру вказано, що ОСОБА_7 збув ОСОБА_11 0,734 гр. психотропної речовини - амфетамін.

Апелянт також вказував на те, що ОСОБА_11 добровільно у себе в кімнаті, яка розташована у військовій частині, видав працівникам правоохоронних органів психотропну речовину - амфетамін, за даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Таким чином, даний свідок знаходиться під кримінальним примусом, а тому його показання є сумнівними.

Крім того, інформація, надана ОСОБА_11 24.03.2023 під час допиту, про те, що він познайомився з ОСОБА_7 близько 6 місяців тому, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_11 у 2020 році продав цивільній дружині ОСОБА_7 - ОСОБА_12 автомобіль марки BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску. Купівля даного автомобіля відбувалася за участю підозрюваного, який вирішував усі формальності. У ході експлуатації зазначеного транспортного засобу було виявлено технічні несправності, про які свідок не повідомив під час його продажу, у зв`язку із чим ОСОБА_7 почав вимагати повернути йому частину коштів. Саме для остаточного врегулювання цього питання підозрюваний приїздив до свідка, після чого останній перевів ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 2 500 грн.

Також органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду обґрунтовано виключно тяжкістю інкримінованого ОСОБА_7 злочину та суворістю можливого покарання.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що навіть у випадку визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, останній може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Твердження слідчого про можливість підозрюваного перетнути державний кордон, на думку захисника, є помилковими, оскільки строк дії закордонного паспорту ОСОБА_7 сплив 03.08.2021, а новий він не отримував.

Крім того, у зв`язку із введеним на території України військом станом, чоловікам віку ОСОБА_7 заборонений виїзд за межі України.

Підозрюваний має сталі соціальні зв`язки та інші зв`язки на території України, зокрема проживає у цивільному шлюбі із ОСОБА_12 , з якою вони орендують квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , є батьком дитини-інваліда ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на його утриманні, займається підприємницькою діяльністю, а саме технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів, від якої має стабільний дохід.

Таким чином, органом досудового розслідування не надано реальних доказів наявності у підозрюваного наміру переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Апелянт звертав увагу на те, що ОСОБА_7 не має доступу до речей та документів, на підставі яких останньому повідомлено про підозру, оскільки вони перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування, а тому ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутній.

Ризик впливу ОСОБА_7 на свідків також відсутній, оскільки єдиним свідком у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_11 , показання якого є сумнівними, а тому, на думку захисника, у підозрюваного відсутній мотив незаконно впливати на даного свідка. Про наявність інших свідків, які б підтверджували факти, зазначені у повідомленні про підозру, слідчим не вказано.

Твердження слідчого про те, що ОСОБА_7 , використовуючи своє матеріальне становище, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є припущенням, оскільки, слідчим не надано жодного доказу, який підтверджує спроможність останнього здійснювати підкуп або залякування свідків чи інших осіб.

Крім того, як убачається з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_7 на праві власності не зареєстровано жодного нерухомого майна, а його доходи від підприємницької діяльності є незначними.

Органом досудового розслідування не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Визначений слідчим суддею розмір застави є непомірним для підозрюваного, оскільки відповідно до наданої слідчому судді податкової декларації ОСОБА_7 за 2022 рік, дохід останнього за 7 місяців складав 120 000 гривень.

Крім цього, підозрюваний має на утриманні дитину-інваліда, разом із цивільною дружиною винаймає квартиру за 12 500 гривень на місяць та не має у власності жодного нерухомого майна.

Апелянт вказував на те, що для внесення застави за ОСОБА_7 його рідний брат ОСОБА_14 , який має на утриманні двох дітей, вимушений був позичити кошти, які має повернути до 06.06.2023.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження,у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000657, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що невстановленою групою осіб здійснюється збут психотропної речовини «амфетамін» на території міста Києва та території однієї з військових частин, розташованих у м. Києві.

Проведеними оперативно-розшуковими заходами встановлено, що одним із осіб причетних до збуту психотропної речовини «амфетамін» на території міста Києва та території однієї з військових частин розташованих у м. Києві, являється ОСОБА_7 , уродженець м. Антрацит, Луганської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який неодноразово затримувався працівниками НПУ та СБУ за зберігання, збут та виготовлення психотропних речовин. Встановлено, що ОСОБА_7 відвідував адреси, де ймовірно здійснює виготовлення «амфетаміну»: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 .

Як зазначено у клопотанні, у невстановлений досудовим розслідуванням час, день та місці, але не пізніше 27.01.2023, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, у порушення вищенаведених нормативно-правових актів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 21 год 05 хв 27.01.2023 незаконно придбав з метою збуту психотропну речовину - амфетамін, масою не менше 0,743 г, після чого її незаконно зберігав з метою збуту та перевозив у автомобілі марки «Honda» моделі «Accord», чорного кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , яким користується останній.

Продовжуючи свою злочинну умисну діяльність, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 21 год 05 хв 27.01.2023 під час телефонної розмови надав згоду своєму знайомому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_11 на збут останньому психотропної речовини - амфетамін за 2500 грн та домовився приїхати близько 22 год 30 хв цього ж дня до КПП військової частини НОМЕР_4 , що розташована не території навчально-спортивної бази олімпійської підготовки «Святошин» за адресою: м. Київ, шосе Житомирське, 19 км , з метою передачі йому, ОСОБА_11 , психотропної речовини - амфетаміну.

У подальшому, 27.01.2023, близько 22 год 47 хв, ОСОБА_7 , використовуючи вказаний вище транспортний засіб прибув за адресою: АДРЕСА_4 , та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_11 психотропну речовину - амфетамін, масою 0,743 г, після чого ОСОБА_11 переказав грошові кошти у сумі 2500 грн (без врахування комісії) через мобільний додаток «Приват 24» на вказану раніше ОСОБА_7 банківську картку № НОМЕР_5 .

Згідно доданих до клопотання матеріалів, 04.04.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту психотропних речовин, а також у незаконному збуті психотропних речовин, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 307 КК України.

05.04.2023 слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 , в якому просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06.04.2023 задоволено клопотання слідчого, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01.06.2023, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень, та покладенням на підозрюваного, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про визначення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 214 720 гривень 00 копійок.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого або застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.

Посилання апелянта на недоведеність обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги щодо відсутності у матеріалах справи доказів винуватості підозрюваного та складу кримінального правопорушення, а також доводи про неналежність як доказу показань свідка ОСОБА_11 , з підстав їх сумнівності та суперечності фактичним обставинам, колегія суддів вважає передчасними.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів всупереч доводам апеляційної скарги вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та конкретні обставини злочину.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (ОСОБА_15 проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (ОСОБА_16 проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вірогідність настання яких, поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, є досить високою.

Посилання апелянта на те, що ризик переховування ОСОБА_7 є неможливим в умовах воєнного стану та існування заборони виїзду чоловіків за кордон, а також з огляду на те, що строк дії закордонного паспорту підозрюваного сплинув 03.08.2021 року, не спростовують існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду на території України.

Доводи апелянта про те, що підозрюваний має сталі соціальні зв`язки та інші зв`язки на території України, проживає у цивільному шлюбі із ОСОБА_12 , з якою вони орендують квартиру у м. Києві, є батьком дитини-інваліда ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на його утриманні, займається підприємницькою діяльністю, від якої має стабільний дохід, не забезпечують впевненість у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного та не є достатньою підставою для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Твердження апелянта про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є непомірний для ОСОБА_7 та підлягає зменшенню, є безпідставними, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, майнового та сімейного стану підозрюваного, колегія суддів приходить до висновку, що застава саме у межах 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720 гривень, є такою, що достатньою мірою гарантуватиме виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та спонукатиме до їх виконання належним чином.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3