ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3021/23 Справа № 227/863/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2023 року продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 23.09.2023 року включно за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні двох епізодів за ч. 3 ст. 307 КК України та епізоду за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, які є особливо тяжкими та тяжкими злочинами відповідно, за які передбачене покарання до 12 років позбавлення волі, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд вважає, з урахуванням викладеного та особи обвинуваченого, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 Кримінального процесуального кодексу України. В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказує, що продовження запобіжного заходу є протиправним та необґрунтованим, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята без дотримання норм кримінального процесуального законодавства. Зазначає, що прокурором в суді не наведено достатніх підстав для продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Звертає увагу, що ОСОБА_8 раніше не судимий, не переховувався від слідства, не намагається уникнути відповідальності і всіляко сприяє перебігу розслідування, має постійне місце проживання, сім`ю, двох неповнолітніх дітей. Обвинувачений не працює лише у зв`язку з тим, що судом йому було раніше обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зауважує, що відсутні докази винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України. Жодних доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не надано. Звертає увагу, що судом першої інстанції при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу не повною мірою враховано всі обставини справи, зроблено лише посилання на тяжкість вчиненого злочину, що є неприпустимим. Вважає, що застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде сприяти його належній поведінці.

Заслухавши суддю доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції на 60 днів до 23.09.2023 року включно.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у своєму рішенні від 26.07.2001 р. у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім цього, вирішуючи питання необхідності продовження запобіжного заходу, слід виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не лише права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як потерпілого, так і суспільства в цілому.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні 2 епізодів: за ч. 3 ст. 307 КК України та за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних та психотропних речовин, за один із яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів безконтактним способом (шляхом розкладання «закладок») у публічно доступних місцях м. Добропілля Донецької області, разом із невстановленою слідством особою, шляхом листування обвинуваченого з профілем «Rrl@Ukr_245» через месенджер Теlegram. Не перебуваючи під постійним наглядом та маючи доступ до мережі Інтернет ОСОБА_8 може продовжити спілкування з організатором злочину, а також продовжити свою злочину діяльність зі збуту наркотичних засобів шляхом адміністрування магазину через месенджер Теlegram.

Судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинення ним іншого кримінального правопорушення, враховуючи його схильність до вчинення протиправних діянь та відсутність постійного місця роботи.

Колегія суддів, не приймає до уваги доводи захисника з приводу відсутності достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_8 , оскільки на цій стадії процесу суд позбавлений можливості перевірити їх обґрунтованість. Дане питання вирішується судом під час розгляду справи по суті.

Посилання захисника на неврахування судом того факту, що ОСОБА_8 не порушував раніше застосований до нього слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не заслуговують на увагу, оскільки вказане рішення слідчого судді приймалося у період інкримінування ОСОБА_9 більш м`якого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, аніж правопорушення, які інкриміновані йому на час розгляду клопотання прокурора про тримання під вартою. Отже, доводи захисника з підстав того, що з моменту обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і до часу обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відбулося жодних змін, не знайшли свого підтвердження.

На думку колегії суддів, застосування більш м`якого запобіжного заходу на даний час не буде гарантувати виконання ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованого злочину свідчить про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про продовження застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 - 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2023 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді