Справа № 172/1280/23
Провадження № 1-кп/172/102/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2023 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001591 від 18.10.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в

с. Медвежі Озера Щолковського району Московської області рф, має середньо-спеціальну освіту, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира кулеметного відділення взводу вогневої підтримки першої штурмової роти, у військовому званні «старший сержант», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В

Молодший сержант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за контрактом на посаді командира кулеметного відділення взводу вогневої підтримки першої штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно в порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. ст. 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, 29 травня 2019 року самовільно залишив місце служби, зокрема місце тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який дислокувався за адресою: АДРЕСА_3 вчинене в умовах особливого періоду та до 04 березня 2022 року проводив час на власний розсуд у спосіб не пов`язаний із проходженням військової служби, чим фактично протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, тобто у самовільному залишенні місця служби, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, у скоєному розкаявся, пояснив, що дійсно самовільно покинув розташування військової частини за обставин, викладених в обвинувальному акті так як не давали відпустку тривалий час. Однак після початку повномаштабного вторгнення рф на територію України самостійно повернувся до військової частини та до теперішнього часу виконує службові обов`язки. Є учасником бойових дій, мав бойове поранення. Щиро шкодує про скоєне та бажає надалі продовжити службу в ЗСУ.

Сторони у судовому засіданні не заперечували проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самим обвинуваченим.

Судом роз`яснені сторонам наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення їх можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ними обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння цих обставин та добровільність їх позиції.

З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, думок усіх учасників судового розгляду та відсутності від них заперечень, суд вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, після початку повномаштабного вторгнення самостійно повернувся до військової служби, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи, думки прокурора, характеристики особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити покарання в межах санкції статті КК України за якою ОСОБА_4 визнаний винним, у виді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи особу винного, його ставлення до скоєного, пом`якшуючі вину та інші обставини справи, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень без реального відбування покарання. Тому обвинуваченого може бути звільнено від відбування покарання з випробовуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На досудовому розслідуванні судові експертизи не проводилися, речові докази відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

На час проходження ОСОБА_4 військової служби у збройних силах України відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України обов`язок щодо нагляду за засудженим покласти на командира військової частини, у якій ОСОБА_4 проходить службу.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1