Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2709/23
Провадження №: 1-кп/332/272/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2023 р.м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000411 від 21 вересня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівна Вільнянського району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою середньою освітою, неодруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця ІНФОРМАЦІЯ_3, у військовому званні «солдат», раніше не судимого на підставі ст.89 КК України.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5, ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призвано на військову службу по мобілізації та направлено для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №9 від 15.03.2022 ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця ІНФОРМАЦІЯ_3 та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено по теперішній час.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації в/ч НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

В свою чергу, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Станом на 31.08.2022 особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_3 в/ч НОМЕР_1 дислокувався на території АДРЕСА_2 .

Так, 31 серпня 2022року, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив місце несення служби ІНФОРМАЦІЯ_3 в/ч НОМЕР_1 , яка дислокувалась на території АДРЕСА_2 , та свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, мір для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв, та незаконно перебував за межами військової частини до 19 травня 2023 року, тобто вчинив самовільне залишення місця несення служби в умовах воєнного стану.

У подальшому, 19 травня 2023 року, солдат ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України співробітниками ДБР.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Під час досудового розслідування 19.05.2023 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України.

ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопрушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, який не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості між ним та обвинуваченим, думку обвинуваченого, який просить затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, думку захисника, який проти затвердження угоди не заперечує, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст.468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407 КК України, в обсязі підозри, надав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно в присутності захисника, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди .

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні, оскільки інкримінованим ОСОБА_4 злочином шкоду завдано лише суспільним інтересам.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, участь у відсічі збройної агресії РФ. . Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Судом досліджені матеріали, які характеризують ОСОБА_4 який є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання, неодружений, не має неповнолітніх, малолітніх дітей, на обліках у лікаря нарколога та психіатора не перебуває, але в 2022 році був неодноразово оглянутий лікарем наркологом, востаннє 22.06.2022, діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Вживання зі шкідливими наслідками.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

При призначенні покарання ,узгодженого між прокурором та обвинуваченим, суд виходить з того, що наявні обставини, що пом*якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, участь у відсічі збройної агресії РФ, а також з урахуванням особи винного, а томусуд вважає можливим призначити узгоджене покарання з застосуванням ст. 69 КК України , нижче найнижчої межі встановленої в санкції ст. 407 ч.5 КК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 19.05.2023 року у кримінальному провадженні № 0000411 від 21 вересня 2022 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити узгоджене покарання за ст. 407 ч.5 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання з 19.05.2023.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_4 тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

1)обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1