Справа № 204/5143/23
Провадження № 1-кп/204/850/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000107 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 квітня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, одруженого, маючого середню-спеціальну освіту, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, командира 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в званні сержант, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2023 року приблизно о 19 год. 00 хв., тобто в умовах воєнного стану, під час шикування особового складу військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 тимчасово виконуючим обов`язки командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_7 , доведено для виконання бойове розпорядження (наказ) командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 № 89дск 15 лютого 2023 року, щодо терміном до 21 години 00 хвилин 15 лютого 2023 року сформувати зведену групу силами стрілецької роти із завданням посилити підрозділів «опбр-1» у кількості до одного стрілецького взводу, зокрема і до командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 , який знаходився в строю під час вказаного шикування.

При цьому наказ виданий в установленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечить чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод сержанта ОСОБА_3 , не носив в собі явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

Однак, сержант ОСОБА_3 у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 15 лютого 2023 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, тобто в умовах воєнного стану, під час шикування особового складу військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, доведений йому тимчасово виконуючим обов`язки командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_7 .

Умисне невиконання сержантом ОСОБА_3 наказу потягло за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності та невиконання завдань за призначенням.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися в непокорі, тобто тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 402 КК України.

Під час підготовчого провадження між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 , та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 під час судового провадження беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні та зобов`язався надати стороні обвинувачення достовірну та повну інформацію, що стосується всіх фактів цієї справи, співпрацювати з правоохоронними органами та надати інформацію щодо відомих йому осіб, які відмовилися виконати бойове розпорядження (наказ) командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 № 89дск 15 лютого 2023 року.

При укладанні угоди враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також беззастережне визнання своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, і відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_3 та інші обставини.

З урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого (раніше не судимого, за місцем служби характеризується позитивно, має необхідні професійні якості, військово-облікову спеціальність та фах, нагально необхідні у Збройних Силах України, бажає продовжити військову службу та приймати участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України), наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, обвинуваченому слід призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме покарання у виді 2 (двох) років службового обмеження із відраховуванням в доход держави 20 % (двадцять) відсотків із грошового забезпечення ОСОБА_3 .

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, зазначення сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, злочинів середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме ступінь сприяння ОСОБА_3 у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого та доводів прокурора, захисника в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз; у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання обвинуваченим винуватості у його скоєнні.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільною та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 402 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

За таких обставин, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, раніше не судимого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, на обліку лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, суд вважає за можливим затвердити укладену 09 червня 2023 року між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 , та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_6 , угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 468-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09 червня 2023 року між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 , та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України, у вигляді 02 (двох) років службового обмеження із відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її після подачі до суду відповідної заяви.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, обвинуваченим, його захисником, з підстав, передбачених п.1 ч. 4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1