Справа № 128/1542/23
Провадження №11-кп/801/699/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за №0000074 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та прокурора на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 02.05.2023, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Могилів-Подільський, Могилів-Подільського району Вінницької області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді у виді громадських робіт на строк 60 годин.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Згідно вироку суду, 21.03.2023 близько 21:40 год. обвинувачена ОСОБА_8 21.03.2023 перебуваючи на порозі житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає, розпочала суперечку із потерпілою ОСОБА_9 , в ході якої у обвинуваченої виник умисел на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, обвинувачена ОСОБА_8 діючи умисно, долонею своєї правої руки штовхнула потерпілу ОСОБА_9 в ділянку грудної клітки та кулаком правої руки нанесла останній один удар в ділянку обличчя, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді : синців в лобно-скроневій ділянці голови справа; навколо правого ока; в області живота справа; в області лівого плеча, які згідно висновку судово-медичного експерта №40 від 23.03.2023 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали

В свої апеляційній скарзі адвокат в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 просить змінити вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 02.05.2023 в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу розміром 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На думку адвоката судом не взято до уваги те, що ОСОБА_8 раніше не судима, позитивно характеризується та має на утриманні двох малолітніх дітей, тому призначення громадських робіт перешкодить піклуванню за дітьми.

До початку розгляду справи в апеляційній інстанції прокурор апеляційну скаргу відізвав.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 та обвинувачену ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги адвоката, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що провадження за апеляційною скаргою прокурора слід закрити, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 слід задовольнити частково.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України у відповідності до статей 381, 382 КПК України розглянуто у спрощеному провадженні.

Вирок суду стороною захисту оскаржується в частині призначеного покарання.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо суворості призначеного покарання є слушними.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, виходячи із встановленої ст. 50 КК України мети покарання ? кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, зобов`язують суд при призначенні покарання належним чином враховувати ці встановлені законом критерії.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, обираючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, врахував, що інкриміноване кримінальне правопорушення обвинуваченій згідно ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок, дані про особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, не належить до осіб з інвалідністю, не вагітна та не перебуває у відпустці по догляду за дитиною, за місцем проживання обвинувачена ОСОБА_8 характеризується позитивно. Враховано обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття кримінального правопорушення та зважив на відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Врахувавши вказані обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку про доцільність призначити ОСОБА_8 покарання у межах санкції частини статті за інкриміноване кримінальне правопорушення у виді громадських робіт.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Разом з тим суд першої інстанції не надав належної оцінки встановленим обставинам та не навів у вироку мотивів про те, чому мети покарання неможливо досягти при застосуванні менш суворого заходу примусу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Додержання загальних засад призначення покарання, вимагає, що в кожному конкретному випадку суд, призначаючи покарання, повинен мотивувати у вироку чому саме цей вид покарання він вважає за необхідне призначити обвинуваченому і чому саме обрана ним конкретна міра цього виду покарання є достатньою для досягнення цілей, сформульованих у ч. 2 ст. 50 КК України.

Колегія суддів вважає, що указаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

З огляду на викладене, колегія суддів, беручи до уваги встановлені судом першої інстанції обставини, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, який відноситься до кримінальних проступків; дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, доглядає за малолітніми дітьми та не має змоги відбувати громадські роботи у іншому населеному пункті; конкретні обставини справи - визнання вини та щире каяття обвинуваченої, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, приходить до висновку про можливість пом`якшити обвинуваченій покарання, призначивши покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Призначення ОСОБА_8 саме такого виду покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, який випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 408, з врахуванням ч. 2 ст. 409 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок суду першої інстанції у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За наведеного, вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання, а апеляційна скарга захисника ? задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

провадження за апеляційною скаргою прокурора - закрити.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 задовільнити.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 02.05.2023, яким засуджено ОСОБА_8 змінити.

ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 680 грн.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3