КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3071/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

07 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000224 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2023 року у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Варварівка Карлівського району Полтавської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2023 року ОСОБА_6 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня його затримання - з 17.12.2022 року.

Обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Варварівка Карлівського району Полтавської області, запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та, в подальшому, продовженого Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 року № 2212-ІХ, з 05.30 25.05.2022 року строком на 90 діб, помітивши 03.06.2022 року близько 14.30 поблизу магазину, що по вулиці Залізничній, 66, м. Вишневе Бучанського району Київської області, раніше незнайомого ОСОБА_8 , який внаслідок раніше отриманої травми погано пересувався, та, користуючись таким фізичним станом потерпілого, запропонував своєму товаришу ОСОБА_9 обікрасти незнайомця, на що ОСОБА_9 погодився. При цьому останні розподілили між собою ролі: ОСОБА_10 мав відволікти ОСОБА_11 та спостерігати за тим, щоб вони не були виявлені іншими особами, а ОСОБА_12 мав таємно викрасти належне ОСОБА_13 майно. В подальшому, ОСОБА_12 , реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , обшукав одяг потерпілого, виявив в кишені його шортів мобільний телефон марки «Xiaomi Мі Note 10 Lite» вартістю 5416,45 грн. та заховав його в кишені свого одягу, в той час як ОСОБА_10 перебував поряд, відволікав ОСОБА_11 та спостерігав за навколишньою обстановкою.

Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_6 з ОСОБА_15 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_6 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою, в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2023 змінити та пом`якшити йому покарання, зокрема, призначити йому іспитовий строк.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що у зв`язку із перебуванням під вартою він не може відшкодувати шкоду, а відшкодувати її зможе лише у випадку надання йому часу або зменшення строку покарання.

Потерпілий ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибув, про поважність причин своєї відсутності не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. А тому, апеляційна скарга розглядається без участі потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на законність вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вченене за попередньою змовою, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду та обвинуваченим в апеляційній скарзі не оспорюються, як і кваліфікація його дій, а тому, згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційному перегляду не підлягає.

Що стосується покарання, справедливість призначення якого оспорює обвинувачений, то слід зазначити, що згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність обставин, що згідно із ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшують чи обтяжують покарання.Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, проте, в мінімальному розмірі, установленому санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Додаткових доводів, які б могли бути підставою для зміни вироку обвинуваченим до апеляційного суду не надано, а намір обвинуваченого відшкодувати шкоду, на який посилається обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, не є обставиною, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину щодо власності іншої особи в умовах воєнного стану та може бути підставою для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, як про це ставить питання обвинувачений в своїй апеляційній скарзі.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції було дотримано вимоги ст. 65 КК України та враховано всі обставини, які відповідно до зазначеної норми кримінального закону впливають на визначення виду та розміру покарання.

З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання у мінімальному розмірі санкції ч.4 ст. 185 КК України за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги обвинуваченого з приводу суворості призначеного судом першої інстанції покарання.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2023 у кримінальному провадженні №0000224 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4