Провадження № 1-кс/344/5135/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, в рамках кримінального провадження, внесеного 29 червня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000390,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000390 від 29 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в складі організованої злочинної групи, з відома її організатора ОСОБА_6 та учасника організованої групи ОСОБА_7 , будучи об`єднаним з останніми єдиним злочинним умислом на сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів та з метою особистого і організатора й інших членів організованої групи незаконного збагачення, в порушення пунктів 2-9 Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виконуючи відведену йому організатором даної групи роль, за вказівкою та під керівництвом останнього, в період часу з 18 серпня 2022 року по 20 серпня 2022 року сприяв незаконному переправленню о 17 годині 48 хвилин 20 серпня 2022 року в автомобільному пункті пропуску «Дякове», що знаходиться поблизу с. Неветленфолу Пийтерфолвівської сільської громади Берегівського району Закарпатської області, через державний кордон України громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: достовірно знаючи про забезпечення внесення ОСОБА_7 до інформаційної системи «Шлях» даних про запланований перетин державного кордону водія ОСОБА_8 (заявка № 416287 від 20 серпня 2022 року), провів інструктаж та надав поради і вказівки останньому щодо його поведінки під час незаконного перетину державного кордону України та передав ОСОБА_8 наданий ОСОБА_6 трудовий договір, в якому містилися недостовірні відомості про працевлаштування ОСОБА_8 водієм у ТОВ «Захід Сап Трейд», за що отримав від останнього на свою користь та на користь ОСОБА_6 і ОСОБА_7 грошові кошти в сумі не менше, ніж 2000 (дві тисячі) доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 73 137 (сімдесят три тисячі сто тридцять сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Він же, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в складі організованої злочинної групи, з відома її організатора ОСОБА_6 та учасника організованої групи ОСОБА_7 , будучи об`єднаним з останніми єдиним злочинним умислом на сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів та з метою особистого і організатора й інших членів організованої групи незаконного збагачення, в порушення пунктів 2-9 Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виконуючи відведену йому організатором даної групи роль, за вказівкою та під керівництвом останнього, 14 жовтня 2022 року автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який перебував в його володінні, перевіз ОСОБА_9 із території Івано-Франківської області до автомобільного пункту пропуску «Краківець», що знаходиться поблизу смт. Краковець Яворівської міської територіальної громади Яворівського району Львівської області, де, достовірно знаючи про забезпечення внесення ОСОБА_7 до інформаційної системи «Шлях» даних про запланований перетин державного кордону його та водія ОСОБА_9 (заявка № 616079 від 13 жовтня 2022 року), провів інструктаж та надав поради і вказівки останньому щодо його поведінки під час незаконного перетину державного кордону України, передав ОСОБА_9 наданий ОСОБА_6 трудовий договір, в якому містилися недостовірні відомості про працевлаштування ОСОБА_9 водієм у ТОВ «Захід Сап Трейд», а також особисто переправив його 14 жовтня 2022 року о 19 годині 36 хвилин у даному пункті пропуску вищевказаним автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Transporter» через державний кордон України, за що отримав від ОСОБА_9 на свою користь та на користь ОСОБА_6 і ОСОБА_7 грошові кошти в сумі не менше, ніж 2000 (дві тисячі) доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 73 137 (сімдесят три тисячі сто тридцять сім) гривень 20 (двадцять) копійок,

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, підтверджуються сукупністю належних і допустимих доказів: відомостями, які містяться у протоколах обшуків, протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дії, відомостями про перетин державного кордону України, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

29 червня 2023 року ОСОБА_5 з додержанням вимог статей 276-278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

При цьому ОСОБА_5 повідомлено про підозру у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, для вручення повідомлень, оскільки останній переховується від органів досудового розслідування за межами України.

Так, згідно відомостей із ІПС «Аркан», що у володінні Державної прикордонної служби України, станом на 11 годину 19 хвилин 29 червня 2023 року ОСОБА_5 05 червня 2023 року перетнув пункт пропуску «Краківець» та по цей час не повернувся.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, які відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України є тяжкими злочинами, за які передбачено максимальне покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

30 червня 2023 року ОСОБА_5 оголошено у розшук, а тому матеріали виділено в окреме провадження.

20 липня 2023 року ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук у кримінальному провадженні №0000390.

Окрім того, згідно відомостей із ІПС «Аркан», що у володінні Державної прикордонної служби України, станом на 10 годину 28 хвилин 20 липня 2023 року ОСОБА_5 05 червня 2023 року перетнув пункт пропуску «Краківець» та по цей час не повернувся, тим самим, усвідомлюючи про неминучість та тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів на території України, продовжує переховуватись від органів досудового розслідування.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний має змогу переховуватися від органів досудового розслідування, так як місце знаходження підозрюваного невідомо та останній оголошений 30 червня 2023 року в розшук та 20 липня 2023 року у міжнародний розшук, оскільки ще 05 червня 2023 року покинув межі України.

Перебуваючи на волі, підозрюваний має можливість вчиняти інші злочини, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та з метою отримання коштів в подальшому може займатися злочинною діяльністю, зокрема, умисними діями, пов`язаними із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, так як обізнаний у механізмі вчинення вказаного протиправного діяння

Підозрюваний має можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки не прибуває на виклики без поважної на те причини, таким чином затягує хід досудового розслідування.

Запобігти настанню вказаних ризиків неможливо застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 має слабкі соціальні зв`язки, ніде не працює, не навчається, має змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі шляхом виїзду за межі території України, має змогу не з`являтися на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді без поважної на те причини.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги клопотання на підставах, викладених у клопотанні, у повному обсязі, просив клопотання задовольнити.

У судовому засідання слідчий просив суд задовольнити клопотання у повному обсязі.

Вислухавши прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно з частиною шостою статті 193 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням того, що підозрюваний знаходиться за межами України, то у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовуватись правові процедури, передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року.

Частина п`ята статті 9 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з пунктом f) частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Статтею 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників встановлено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Згідно статті 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників, для цілей цієї Конвенції термін "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Тобто вказані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами, у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою без будь-яких альтернатив.

Частиною першою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 29 червня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000390 внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

29 червня 2023 року ОСОБА_5 з додержанням вимог статей 276-278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Згідно частини другої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 281 Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення розшуку підозрюваного може бути доручено оперативним підрозділам

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 червня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оголошено в розшук, здійснення якого доручено УСР в Івано-Франківській області ДСР НП України.

Постановою від 20 липня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оголошено в міжнародний обшук.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбелл і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Вручена ОСОБА_5 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним, зокрема, у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 вересня 1990 року, пункт 32, Series A, N 182).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 вересня 1990 року).

Зазначене свідчить, що ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, підтверджується отриманими під час досудового розслідування у спосіб, визначений Кримінальним процесуальним кодексом України, доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколах обшуків, протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дії, відомостями про перетин державного кордону України, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України, належать до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає покарання за його вчинення у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 36 Рішення від 20 травня 2010 року, ухваленого у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04), Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які існують та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

- пункт перший - переховуватися від органів досудового розслідування, так як місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 невідомо та останній оголошений 30 червня 2023 року в розшук, а 20 липня 2023 року у міжнародний розшук, оскільки ще 05 червня 2023 року покинув межі України;

- пункт четвертий - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний не прибуває на виклики без поважної на те причини, таким чином затягує хід досудового розслідування;

- пункт п`ятий - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки підозрюється у вчиненні тяжких злочинів та з метою отримання коштів в подальшому може продовжити займатися злочинною діяльністю, зокрема, умисними діями, пов`язаними із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, так як обізнаний у механізмі вчинення вказаного протиправного діяння

Враховуючи характер вищевказаних злочинів та покарання у вигляді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його судом винуватим, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити нові або продовжуватиме вчиняти злочини, а тому з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, прокурором доведено наявність ризиків, які існують та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, тому слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не зможе забезпечити цілей кримінального провадження і не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Обрання інших, більш м`якших запобіжних заходів, також є неможливим в силу того, що їх реалізація передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного і у даному конкретному випадку буде неспроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість злочину, міцність соціальних зв`язків підозрюваного та характеризуючі його особу дані, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, та відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Згідно з абзацом сьомим частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Підсумовуючи все вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою безстроково без визначення розміру застави

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Білі Ослави Надвірнянського району Івано-Франківської області, із зареєстрованим та фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що у відповідності до вимог частини шостої статті 193 Кримінального процесуального кодексу України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно частини четвертої статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, - з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 24 липня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1