Ленінський районний суд м.Полтави
Справа №553/4499/22
Провадження № 1-в/553/65/2023
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року м.Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника установи виконання покарань ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» спільне подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» та спостережної комісії Подільської районної ради м.Полтави про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , засудженого вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09.03.2016 за ч.2 ст.15 п.9 ч.2 ст.115, ч.1 ст.122, ч.2 ст.186, ч.2 ст.194, ч.3 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду м. Полтави із спільним поданням звернулись начальник ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» та голова спостережної комісії Подільської районної ради м. Полтави, в якому порушують питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , як такого, що фактично відбув визначений ч.3 ст.81 КК України строк покарання та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів виправлення.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, представник спостережної комісії в судове засідання не прибув.

Представник ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» внесене подання підтримав та пояснив, що засуджений ОСОБА_5 має позитивні характеристики, працює за межами установи, не потребує особливого нагляду та контролю. Засуджений довів своє виправлення і він може бути повернутий в соціум.

Засуджений подання підтримав, прохав звільнити його умовно-достроково. Пояснив, що має заохочення, працює, у вчиненому розкаюється, підтримує соціальні зв`язки з рідними та в разі звільнення буде проживати разом із матір`ю.

Захисник засудженого прохала задовольнити подання, посилаючись на доведення засудженим свого виправлення.

Прокурор проти задоволення подання заперечив, наполягаючи, на тому, що поведінка засудженого не була стабільною, і не свідчить про його безумовне виправлення.

З`ясувавши позиції учасників судового розгляду, дослідивши приєднані до подання матеріали та особову справу засудженого, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09.03.2016 ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.9 ч.2 ст.115, ч.1 ст.122, ч.2 ст.186, ч.2 ст.194, ч.3 ст.289 КК України та йому призначено покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна. Строк відбуття покарання відраховано з моменту затримання 26.10.2015 та зараховано в строк покарання попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2016, вирок суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 було залишено без змін. Згідно з вказаною ухвалою на вирок суду були подані апеляційні скарги обвинувачений ОСОБА_5 , обвинуваченим ОСОБА_7 та представником потерпілого ОСОБА_8 та обвинувачені не оспорювали скоєння ними інкримінованих дій, але заперечували проти доводів представника потерпілого.

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області набрав законної сили 09.06.2016.

Ухвалою Кобеляцького районного суду м. Полтави від 26.09.2016 виправлена описка допущена у вироку від 09.03.2016 та вірною датою відрахунку строку покарання обвинуваченим постановлено вважати «з 27 жовтня 2015 року».

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.10.2017, касаційна скарга представника потерпілого задоволена частково, ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2016 в порядку ч.2 ст.433 КПК України була змінена з виключенням з мотивувальної частини відповідних посилань, в решті судове рішення залишено без змін.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 05.02.2018, у строк покарання ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 10.03.2016 по 09.06.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув, визначений цією нормою строк покарання.

Умовно-дострокове звільнення має важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як визначено статтею 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

При цьому, під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як убачається з приєднаних до справи матеріалів та матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_5 прибув до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№64)» 08.07.2016, початок строку відбування покарання відраховано з 27.10.2015, кінець строку покарання 13.03.2025, термін застосування умовно-дострокового звільнення згідно з ст.81 КК України 13.09.2022.

Згідно із наданою характеристикою засудженого ОСОБА_5 , останній за період перебування у ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» характеризувався негативно, один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, до праці не залучався.

Протягом строку відбування покарання в умовах ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», ОСОБА_5 один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення зняті та погашені, був працевлаштований до промислової зони установи, поставлені завдання виконував вчасно та якісно, заохочувався одинадцять разів.

Постановою начальника колонії від 26.03.2020 був переведений до дільниці соціальної реабілітації, характеризується позитивно, вимоги режиму не порушує, стягнень не має, заохочувався десять разів, працевлаштований різноробочим у господарському дворі, до праці ставиться сумлінно, до робіт з благоустрою ставиться з розумною ініціативою. У поданні матеріалів на заміну покарання більш м`яким було відмолено у зв`язку із поданням засудженим відповідної заяви. Засуджений має присуджені за вироком стягнення, проте виконавчі листи до установи не надходили. Станом на 16.09.2022 засудженому визначено середній рівень небезпеки для суспільства.

За час відбування покарання засуджений здобув професію токара та швачки, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, відвідує лекції, підтримує зв`язки з рідними.

За висновком адміністрації установи, засуджений довів своє виправлення.

Згідно із характеристикою засудженого ОСОБА_5 наданою 05.06.2023, останній сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, за час відбування покарання мав два стягнення, які погашені та зняті, та 24 рази заохочувався адміністрацією установи, підтримує зв`язки з матір`ю, сестрою, 26.04.2023 засудженим подано заяву щодо утримань з його особового рахунку коштів на користь держави за судові витрати.

Згідно з довідкою про заробітну плату засудженого, заробітна плата засудженому нараховувалась за фактично відпрацьовані місяці в період з жовтня 2016 по квітень 2023 року та становить 144837,53 грн.

Так, засуджений прибув до ДУ «Полтавська виправна колонія (№64), 08.07.2016, в подальшому 26.08.2016 був етапований до ДУ «ПУВП (№23)», та 30.09.2016 вибув до виправної колонії.

Під час перебування у слідчому ізоляторі 09.09.2016 засуджений притягувався до дисциплінарної відповідальності у виді догани, яке наразі погашено.

Також під час відбування покарання у виправній колонії 04.10.2016 засудженому оголошено догану, стягнення було достроково знято рішенням дисциплінарної комісії від 13.02.2017.

При цьому суд вказує що ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та в період адаптації перебуваючи в слідчому ізоляторі та у виправній колонії на початку строку відбування покарання допустив два дисциплінарні порушення, одне з яких було достроково знято.

В подальшому, засуджений порушень не допускав, починаючи з 13.02.2017 систематично заохочувався адміністрацією установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці, виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Прибувши до виправної колонії 30.09.2016, починаючи з жовтня 2016 року засуджений був працевлаштований. Так, у 2016 році засуджений працював протягом жовтня-грудня, у 2017 році протягом січня-травня, в липні, вересні, листопаді та грудні, у 2018 та 2019 роках протягом одинадцяти місяців, у 2020 -2022 роках протягом дванадцяти місяців та у січні-квітні 2023 року.

Згідно із наданою характеристикою засудженого останній бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова освіта», «Підготовка до звільнення», відвідує лекції правового характеру, інформаційні години, пройшов курси підготовки до звільнення, отримав спеціальність токаря та швачки в Полтавському навчальному центрі (№64) .

Рішенням комісії виправної колонії від 26.03.2020 засудженому змінено умови тримання як особі, яка стає на шлях виправлення.

Згідно із клопотанням про переведення засудженого до дільниці соціальної реаблітації, ОСОБА_5 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, порушень не допускає, вину у скоєному визнав, на профілактичних обліках не перебуває та за висновком комісії став на шлях виправлення.

За висновком адміністрації установи, ОСОБА_5 визнаний таким, що може залучатись до робіт за межами виправного центру.

Згідно з витягом з протоколу №25 від 16.11.2021, ОСОБА_5 було відмовлено у поданні матеріалів на застосування ст.82 КК України як такому, що не досяг свого виправлення.

Водночас, згідно з поясненнями засудженого останній відмовився від цієї пільги щоб не втрачати зв`язки з рідними та навчанням, що узгоджується із характеристикою засудженого від 16.11.2021, згідно з якою приймаючи рішення адміністрація установи врахувала подану ОСОБА_5 заяву.

Відповідно до заяви ОСОБА_5 , останній прохав не застосовувати до нього пільгу передбачену ст.82 КК України у зв`язку бажанням закінчити навчання та здобути професію.

В судовому засіданні представник установи пояснив, що засуджений має виконавчі листи за вироком суду, проте виконавчі листи до установи не надходили і відповідно стягнення не проводились.

Захисник засудженого просила врахувати, що за інформацією наданою Кобеляцьким районним судом Полтавської області при зверненні вироку до виконання виконавчий лист щодо цивільного позову було направлено потерпілому рекомендованим листом та вручено останньому 11.08.2016, виконавчі листи про стягнення коштів за проведення судових експертиз, стаціонарне лікування отримав прокурор. В подальшому виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 в дохід держави витрат на проведення судових експертиз перебував на виконанні Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі та був повернутий за постановою державного виконавця від 30.08.2019.

Вказані захисником обставини підтверджуються відповідними листами Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07.04.2023 та органу державної виконавчої служби від 31.03.2023.

При цьому згідно з відомостями з АСВП, які є у відритому доступі, інформація про перебування на примусовому виконанні інших виконавчих проваджень, крім №59631297, яке має статус завершеного відсутня.

За таких обставин, відсутність виконавчих проваджень та не здійснення засудженим самостійних дій з розшуку виконавчих листів чи потерпілого, на думку суду, безумовно не свідчить про ухилення засудженого від відшкодування присуджених сум та його не бажання виконувати рішення суду. При цьому пред`явлення виконавчого листа на примусове виконання є правом потерпілого.

Вирішуючи подання, суд вказує, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення особи повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину, ставлення засудженого до вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Згідно з положеннями ст.81 КК України, ОСОБА_5 відбув більше 3/4 строку покарання, призначеного судом, що свідчить про наявність передумови (формалізованої підстави) для розгляду питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення засудженого.

При вирішенні питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення необхідно враховувати, чи стала особа на шлях виправлення, чи прагне засуджений до такого виправлення, чи є позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, а саме: зразкова поведінка, сумлінне ставлення до праці.

Висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

За весь час відбування покарання засуджений мав 2 стягнення за порушення вимог режиму відбування покарання. Водночас, ці стягнення є знятими та погашеними у встановленому законом порядку, та були допущені на початку строку відбування покарання, в подальшому протягом значної частини строку покарання засуджений порушень не допускав, двадцять чотири рази заохочувався, постійно працював, за висновком адміністрації засуджений визнаний таким, що може залучатись до робіт за межами виправного центру, і як пояснив в судовому засіданні представник установи засуджений не потребує особливого нагляду та контролю і може бути повернутий до соціуму. За матеріалами особової справи та наданими характеристиками, протягом всього строку відбування покарання засуджений підтримував зв`язки з рідними, отримав професії, брав участь у програмах диференційованого впливу та постійно працював, що на думку суду свідчить про дійсне прагнення засудженого виправитись і його досягнення станом на момент розгляду справи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що засуджений під час відбування покарання довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно із ст.81 КК України.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Спільне подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» та голови спостережної комісії Подільської районної ради м. Полтави про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 вiд відбування основного покарання, призначеного вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09.03.2016 за ч.2 ст.15 п.9 ч.2 ст.115, ч.1 ст.122, ч.2 ст.186, ч.2 ст.194, ч.3 ст.289 КК України, умовно-достроково на 01 (один) рік 09 (дев`ять) місяців 08 (вісім) днів.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів через Ленінський районний суд м. Полтави, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1