ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 614/965/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/673/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 23 квітня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою постановлено:

Клопотання прокурора Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор".

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 22 квітня 2023 року.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що ОСОБА_8 перебував у розшуку, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а отже обрання йому менш суворого запобіжного заходу неможливо.

В апеляційній сказі обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та обрати йому менш суворий запобіжний захід.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що дійсно був у розшуку, але лише через те, що його мобілізували, про що він зміг повідомили тільки своєму адвокатові.

В подальшому він не міг з`являтись в судові засідання через те , що м. Ізюм було окуповано та він не знав що справа передана до Зміївського районного суду Харківської області.

Вказує, що зміна запобіжного заходу необхідна йому для продовження служби в лавах збройних сил України.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, судом взято до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання,передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у злочинах, передбачених ч.4 статті 187 та ч.2 статті 121 КК України, яке спричинило загибель людини, та які, відповідно до статті 12 КК України, є тяжким злочином та особливо тяжким злочинами, та за які, в разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Крім того, за час знаходження справи на розгляді Зміївського районного суду Харківської області з 11.11.2021 року обвинувачений ОСОБА_8 жодного разу в судове засідання не з`явився, доказів поважності причин його неявки до матеріалів справи не надано.

Зокрема, в підготовчі судові засідання, призначені на 12.11.2021, 03.12.2021, 05.01.2022, 31.01.2022, 28.02.2022, 25.05.2022, 20.06.2022, 25.09.2022, 31.10.2022, 23.12.2022, 23.01.2023, 20.01.2023 обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не з`явилися, причини поважності своєї неявки суду не повідомили.

Тобто неявка в чотири підготовчі судові засідання, обвинуваченого ОСОБА_8 мала місце до початку збройної агресії проти України.

Ухвалами Зміївського районного суду Харківської області від 20 лютого 2023 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з метою їх приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Одночасно, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.02.2023 року оголошено розшук обвинувачених та зупинено провадження у справі.

22 квітня 2023 року, о 23.25 годині, обвинувачений ОСОБА_8 затриманий в порядку статті 191 КПК України та 23.04.2023 року доставлений до Зміївського районного суду Харківської області для розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою, встановив, що з часу обрання запобіжного заходу не змінилися підстави для такого запобіжного заходу.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Беручи до ваги висновки ЄСПЛ, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції в супереч відомостям щодо його військової служби, незаконно продовжив строк тримання під вартою, є необґрунтованими та такими що не може бути підставою для його скасування, що об`єктивно вбачається з відомостей наявних у кримінальному провадженні, яким неможливо запобігти більш м`якими запобіжними заходами

Враховуючи фактичні обставини злочину, який інкримінується ОСОБА_8 , злочин вчинений проти власності із застосуванням насильства та наслідком у виді смерті особи, що є особливо тяжким злочином підвищеної небезпеки для суспільства, на думку колегії суддів свідчить про наявний суспільний інтерес у цьому кримінальному провадженні, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на таку підставу як скасування обраного запобіжного заходу для проходження військової служби, колегія суддів вважає такою що не ґрунтується на законі, оскільки це питання вирішується в іншому процесуальному порядку у відповідності до ст. 616 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи, суд апеляційної інстанції не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 23 квітня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді