КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.07.2023 задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та змінено запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_7 з домашнього арешту на тримання під вартою, строком до 23.08.2023 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та залишити запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у виді домашнього арешту.

_____________________________________________________________________________

Справа № 761/24907/23 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4703/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник вказував на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, одружений, страждає на хронічні серцеві захворювання та потребує постійного нагляду лікаря кардіолога, має міцні соціальні зв`язки, повагу у суспільстві та серед трудового колективу, визначні досягнення у професійній діяльності.

На переконання захисника, у клопотанні не доведено ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а тому підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме тримання під вартою відсутні. Прокурором у судовому засіданні не обґрунтовано підозру та не доведено наявність ризиків, що вказували б на необхідність зміни запобіжного заходу із домашнього арешту на тримання під вартою.

ОСОБА_7 від органів досудового розслідування не переховувався, перебував на стаціонарному лікуванні з приводу хвороби серця, що було викликано в тому числі смертю сина, виконував трудові обов`язки на робочому місці та забезпечував виконання очолюваного ним підприємства на оборонні замовлення.

Сама лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не є вирішальною обставиною та безумною підставою для застосування найсуворішого та виняткового запобіжного заходу.

Жодних даних та обставин, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, зможе сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для справи або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, органом досудового розслідування та прокурором не задокументовано та відповідні докази не надано.

Слідчим не обґрунтовано, яким чином і на яких свідків ОСОБА_7 може впливати, випадків порушення встановлених обов`язків згідно ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не встановлено.

Слідчий не обґрунтував у клопотанні, яким саме чином ОСОБА_7 може перешкоджати вказаним процесуальним діям, тому дана підстава не може підлягати застосуванню для зміни запобіжного заходу.

Слідчий суддя при розгляді клопотання не встановив обставин, які визначені процесуальним законодавством України для можливості зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Повідомлення про нову підозру за ч. 1 ст. 111-2 КК України не може бути єдиною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки обгрунтування підозри зведені до припущень, жодних конкретних дій або спроб таких дій не наведено.

02.08.2023 від захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він навів доводи, аналогічні доводам раніше поданої апеляційної скарги, та вказував на те, що слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував дані щодо віку та стану здоров`я підозрюваного, якому, у зв`язку із рядом встановлених діагнозів, рекомендовано прийом препаратів та постійного контролю артеріального тиску та частоти сердечних скорочень.

Без прийому ліків стан здоров`я ОСОБА_7 при наявних захворюваннях погіршиться, а без контролю зміни біохімічних показників прийом ліків може призвести до трагічних наслідків.

Захисник, з посиланням «Порядок організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» зазначав, що встановлені у підозрюваного хвороби відносяться до переліку, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2022 за № 0000498, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

22.06.2023 0 21 год. 42 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у виправдуванні, запереченні збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.06.2023 застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

12.07.2023 о 18 год. 11 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про нову підозру у виправдуванні, запереченні збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 436-2 КК України, а також у здійсненні умисних дій спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної підготовки до передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 111-2 КК України.

14.07.2023 старший слідчий в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням від 12.07.2023, погодженим прокурором відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.07.2023 задоволено клопотання слідчого та змінено запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_7 з домашнього арешту на тримання під вартою, строком до 23.08.2023 включно.

З такими висновками погоджується в колегія суддів, виходячи з наступного.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:

1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;

2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Змінюючи підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , їх наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчим суддею перевірено наявність обставин, передбачених ч. 2 ст. 200 КПК України, та встановлено, що після постановлення ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.06.2023 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, органом досудового розслідування 12.07.2023 повідомлено підозрюваного ОСОБА_7 про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 1 ст. 111-2 КК України, одне з яких є особливо тяжкий злочином проти основ національної безпеки України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Також слідчим суддею обґрунтовано визнано, що наявні у матеріалах клопотання слідчого документи доводять наявність тих ризиків, які не враховувались під час застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність зміни застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту на тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини виникли, як після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного, так і існували під час його прийняття, але про які слідчий, прокурор на той час не знали і не могли знати, та свідчать, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Абзацом 8 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

Таким чином, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вказаних положень не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 змінено запобіжний захід у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі з доповненнями доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованих злочинів, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Посилання захисника на те, що органом досудового розслідування у клопотанні не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, ретельно перевірялися колегією суддів, проте не знайшли свого підтвердження.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 від органів досудового розслідування не переховувався, перебував на стаціонарному лікуванні з приводу хвороби серця, виконував трудові обов`язки на робочому місці та забезпечував виконання очолюваного ним підприємства на оборонні замовлення, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, не виключена ймовірність того, що останній у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини кримінальних правопорушень, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Матеріали судового провадження також містять докази про продовження існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, одружений, має міцні соціальні зв`язки, повагу у суспільстві та серед трудового колективу, визначні досягнення у професійній діяльності, незадовільний стан здоров`я підозрюваного, не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги з доповненнями про те, що слідчий суддя при розгляді клопотання не встановив обставин, які визначені процесуальним законодавством України для можливості зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 , спростовуються змістом оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги з доповненнями висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 200, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3