ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №641/2954/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1005/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 5 ст.407 КК України
УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.06.2023 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , -

встановила:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 20.08.2023 включно.

Визначено обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави у сумі 402 600 грн, у разі внесення якої, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідного органу державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд врахував дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, не одружений, конкретні обставини та суспільну небезпечність діяння, а також тяжкість покарання за тяжкий злочин, у вчиненні якого обвинувачується останній, та дійшов висновку про те, наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, визначені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою вважав за необхідне визначити розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, складає 107 360 грн.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції обвинувачений подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині визначення застави в сумі 402 630 грн, а також в частині продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як необґрунтовані; призначити йому запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28.04.2023 йому був визначений розмір застави у сумі 214 720 грн, яка має законну силу. Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова у своїй ухвалі від 22.06.2023 задовольнив клопотання прокурора, але змінив розмір застави та визначив його у сумі 402 600 грн, при цьому не навів ані підстав, ані мотивів для цього рішення, а також не навів норми закону, якими він керувався для ухвалення свого рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що у провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження №0000756 від 26.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28.04.2023 (справа № 642/2147/23) застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 дів, а саме до 26.06.2023 включно, та визначено суму застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 214 720 грн, при внесенні якої ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 врахував положення норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням злочину, інкримінованого ОСОБА_7 , також враховано тяжкість можливого покарання за скоєне у виді позбавлення волі на строк до 10 років, даних про особу обвинуваченого, документи, що його характеризують, відомості про його стан здоров`я.

На переконання суду першої інстанції, застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам. З цих підстав неможливою є зміна обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині продовження стосовно ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства та погоджується з висновками щодо продовження існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії»,

«Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Також суд апеляційної інстанції враховує положення ч. 8 ст. 176 КПК України, якою передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Щодо визначеного розміру застави, у розмірі 402 600 грн колегія суддів зазначає наступне.

В мотивувальній частині ухвали суд першої інстанції зазначив, що розмір застави, з огляду на конкретні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , можливо визначити у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України складає 107 360 грн.

Разом з тим, у резолютивній частині суд постановив про визначення обвинуваченому ОСОБА_7 розміру застави у сумі 402 600 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що прокурор, подаючи в суд першої інстанції клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , розмір застави у сумі 214 720 грн просив залишити без змін, та суд першої інстанції, виходячи з резолютивної частини ухвали, задовольнив клопотання прокурора.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає за необхідне усунути вищевказані помилки суду першої інстанції, задовольнивши в цій частині апеляційні вимоги обвинуваченого, шляхом скасування ухвала суду в частині визначення розміру застави.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 177, ст. 178, ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.06.2023 щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави - задовольнити частково.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, у відповідності до положень ст.ст. 182, 183 КПК України, в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 коп.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , строком на 60 днів з визначенням застави, рахувати з 22.06.2023 по 20.08.2023 включно.

У випадку внесення вказаного розміру застави на рахунок Харківського апеляційного суду: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 42261368; банк отримувача ДКС України м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0085314, ОСОБА_7 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на обвинуваченого ОСОБА_7 покласти наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_7 його процесуальні обов`язки, які випливають з положень ст. 182 КПК України та те, що у разі невиконання ним своїх обов`язків застава буде звернена в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді