Справа № 350/1295/23
Номер провадження 1-кс/350/279/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2023 року селище Рожнятів

Слідчий суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчої СВ відділення поліції № 2 Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання, погоджене прокурором у кримінальному провадженні №0000129 від 03.08.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,-

установив:

У своєму клопотанні слідчий просить обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що останній підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 152 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 03.08.2023 в смт. Рожнятів до будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 приїхала неповнолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 допомагати рідному дядьку ОСОБА_6 , який там здійснював ремонтні роботи.

Близько 10:00 год. ОСОБА_6 перебуваючи в будинку, побачив що неповнолітня ОСОБА_8 заснула на ліжку, та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на зґвалтування останньої, а саме вчинення насильницьких дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , користуючись відсутністю інших осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, достовірно розуміючи те, що ОСОБА_8 є неповнолітня, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи протиправно, з прямим умислом та з мотивів вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням, маючи на меті задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом потерпілої, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому реальний опір, лягнув поряд із ОСОБА_8 , після чого, зняв одяг з себе та потерпілої, розпочавши торкатись інтимних частин тіла та проти волі потерпілої ввів пальці своєї руки в піхву останньої, тим самим вчинив дії сексуального характеру пов`язані із вагінальним проникненням у тіло іншої особи - потерпілої ОСОБА_8 проти її волі, тобто зґвалтував неповнолітню. Відчувши біль в області геніталій, неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 проснулася та вирвалась від ОСОБА_6 покинувши будинок.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи, з використання іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене щодо неповнолітньої особи з яким винний перебуває у близьких відносинах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 152 Кримінального кодексу України.

Указана підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 03.08,.2023, протоколом огляду одягу потерпілої ОСОБА_8 від 04.08.2023, показами неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , показами законного представника потерпілої ОСОБА_9 , показами свідків та іншими матеріалами у їх сукупності.

ОСОБА_6 неодружений, з середньою освітою, на обліку у кабінеті психіатра чи лікаря нарколога не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності за майнові злочини, без утриманців, без постійного місця роботи.

03.08.2023 року ОСОБА_6 був затриманий в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 152 КК України.

Згідно пункту 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливого тяжкого злочину, яке відповідно до санкції ч. 3 ст. 152 КК України карається позбавленням волі на строк від 7 до 12 років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років і підозрюваний усвідомлює про можливу неминучість покарання за вчинення злочину.

- п. 3 - незаконно впливати на малолітню потерпілу ОСОБА_8 , свідків, оскільки підозрюваному ОСОБА_6 відоме місце проживання останніх і ним можуть вживатися заходи з метою уникнення кримінальної відповідальності.

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 , раніше притягався до кримінальної відповідальності, ніде офіційно не працює, постійного джерела доходу немає, може продовжити свою злочинну діяльність.

Враховуючи вище наведене, запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не можливе, оскільки такий вид запобіжного заходу не виключатиме ризики впливу підозрюваного на потерпілого і свідків у ході спілкування з останніми, спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Інший вид запобіжного заходу заставу, застосувати відносно підозрюваного також не можливо, оскільки він не працює, не має постійного джерела доходів та власних коштів, відсутні особи, яка б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту неможливо, оскільки ОСОБА_6 не має постійного джерела прибутку, не має міцних соціальних зв`язків, усвідомлює неминучість покарання за нього, що не виключатиме ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду та можливості незаконно впливати на потерпілого і свідків у вказаному кримінальному провадженні.

У зв`язку із наведеним, є достатньо підстав вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому слід застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід - тримання під вартою.

В судовому засіданні слідча та прокурор підтримали клопотання, вважають, що підозрюваний, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину, пов`язане з позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжувати вчиняти злочини. На даний час запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу не можливо.

ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні заперечили проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають за необхідне обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, вивчивши матеріали клопотання, є підстави вважати його обґрунтованим виходячи з наступного.

Витягом з кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 03.08.2023, протоколом затримання особи, протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілої, протоколом огляду одягу потерпілої ОСОБА_8 від 04.08.2023, показами неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , показами законного представника потерпілої ОСОБА_9 , показами свідків, підтверджено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст.152 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру». В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Матеріалами клопотання підтверджується причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема причетність доводиться протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілої, протокол допиту підозрюваного, протоколом слідчого експерименту з підозрюваним.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; а згідно ч. 2 цієї ж норми підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; зокрема, при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, вік обвинуваченого та стан його здоров`я, сімейний стан, з урахуванням особи підозрюваного, відсутності постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, суд вбачає достатні підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, слідчий суддя відповідно до пункту першого частини 4 статті 183 КПК України не визначає заставу у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 обчислювати з - 22 год. 30 хв. 03 серпня 2023 року.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 здійснювати в Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12" .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: