Справа № 461/6745/20
Провадження № 1-кп/461/404/23
УХВАЛА

Іменем України

28.07.2023 м. Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові кримінальне провадження, відомості про яке 28.07.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001929, за клопотанням щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, має статус учасника бойових дій, з середньою освітою, інваліда ІІ групи, раніше судимого: вироком Галицького районного суду м. Львова від 27.08.2020 за ч. 1 ст. 28 - ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки,

щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в:

ухвалою Львівського апеляційного суду від 09.03.2023 вирок Галицького районного суду м. Львова від 06.10.2022 у кримінальному провадженні, внесеному 28.07.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001929, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

30.03.2023 матеріали кримінального провадження надійшли до суду.

Згідно обвинувального акту встановлено, що 27.07.2020, приблизно о 11 год. 25 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу буд. №5 на вул. Руській у м. Львові, діючи умисно, з метою протиправного збагачення, шляхом обману, під удаваним приводом здійснення дзвінка, незаконно заволодів мобільним телефоном «Xiaomi Mi 2 Lite» вартістю 5674 грн., з sim-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 75 грн., чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на загальну суму 5 749 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 30.03.2023 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному 28.07.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001929, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.04.2023 у даному кримінальному провадженні призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України». На вирішення експертам поставлено питання, а на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

14.07.2023 до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта №654 Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», згідно якого на даний час ОСОБА_4 страждає тяжким психічним розладом у вигляді органічного шизофреноподібного розладу з інтелектуально-мнестичним зниженням і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_4 також страждав органічним шизофреноподібним розладом і не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь, згідно ст.92 КК України.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 17.07.2023 відновлено судове провадження у справі, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 28.07.2023 змінено порядок розгляду кримінального провадження, внесеного 28.07.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001929, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та продовжено судовий розгляд в порядку здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого примусових заходів медичного характеру у вигляді його госпіталізації до закладу із надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, посилаючись на висновок судово-психіатричного експерта №654 Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України».

Особа, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, в судовому засіданні повідомив, що детально факт вчинення суспільно небезпечного діяння не пам`ятає, пам`ятає лише, що взяв мобільний телефон для того, щоб зателефонувати мамі.

Захисник в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, просив суд врахувати, що ОСОБА_4 має статус учасника бойових дій, тривалий час перебував в зоні бойових дій в складі добровольчих військових формувань, був поранений.

Законний представник особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, не заперечила щодо задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Факт скоєння ОСОБА_4 інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення від 28.07.2020;

- дорученням слідчого ОСОБА_8 про проведення слідчих (розшукових) дій;

- рапортом оперуповноваженого ВКП Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 ;

- актом передачі відеоматеріалів ЛКП «Муніципальна варта» від 30.07.2020 з диском, на якому міститься відеозапис з камер зовнішнього відеоспостереження, розташованих на перехресті вулиць Руська-Підвальна в період часу з 11:00 год. по 12:00 год. за 27.07.2020, на якому зафіксовано подію суспільно небезпечного діяння;

- протоколом огляду предмета від 04.08.2020, проведеного слідчим СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 , згідно якого встановлено, що о 11:24 год. 27.07.2020 по вул. Руській у м. Львові йдуть двоє осіб чоловічої статі, один з яких одягнутий у футболку синього кольору та шорти чорного кольору, інший чоловік одягнутий в футболку сірого кольору та штани чорного кольору. Надалі вказані особи зупиняються поблизу Успенської церкви, що знаходиться по вул. Руській, 5/7 у м. Львові, де спілкуються між собою. В ході чого, о 11:25 год. 27.07.2020 особа чоловічої статі, що одягнута в футболку сірого кольору та штани чорного кольору дістає із задньої кишені штанів предмет, який передає особі чоловічої статі, що одягнута в футболку сірого кольору та штани чорного кольору, після чого останній повертається на вул. Руську, та йде по ній в напрямку пл. Ринок, а особа чоловічої статі, що одягнута в футболку сірого кольору та штани чорного кольору йде в напрямку пам`ятника Івана Федорова;

- протоколом огляду предмета від 14.08.2020, проведеного слідчим СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 , за участі підозрюваного ОСОБА_4 .

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, узгоджуються між собою.

В той же час, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять факт вчинення ОСОБА_4 зазначеного суспільно небезпечного діяння. У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості цих доказів, які зібрані в порядку, що передбачений КПК України.

Разом з цим суд, вирішуючи питання щодо належної кваліфікації суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_4 , з урахуванням встановлених часу, місця, способу та інших обставини вчинення суспільно небезпечного діяння, а також ступеню і характеру психічної хвороби особи на час вчинення суспільно небезпечного діяння, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Згідно приписів частин 1 та 3 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відтак, враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому, встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали. Враховуючи вищевикладене та з врахуванням правового висновку Верховного Суду, який викладений в постанові від 17.03.2020 у справі №127/23789/17, відповідно до якої, у разі вчинення суспільно небезпечного діяння особою у стані неосудності відповідне діяння не може бути кваліфіковане за ознакою повторності, суд вважає за необхідне виключити з фабули обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, яка зазначена у обвинувальному акті, посилання прокурора на форму вини ОСОБА_4 та мети вчинення ним суспільно небезпечного діяння, а саме наступні твердження: «діючи умисно», та «з метою протиправного збагачення», а також перекваліфікувати суспільно небезпечне діяння, яке вчинив ОСОБА_4 з ч.2 ст.190 КК України на ч.1 ст. 190 КК України, внаслідок чого виключити з фабули обвинувачення посилання сторони обвинувачення на повторність вчинення суспільно небезпечного діяння.

Таким чином, дії ОСОБА_4 судом кваліфіковані як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за що передбачена кримінальна відповідальність відповідно до ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною Кримінального кодексу України, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності, види примусових заходів медичного характеру визначені ст.94 КК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Частиною 2 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, суд, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

При вирішенні питання чи слід застосовувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, яке у відповідності до ст.12 КК України підпадає під ознаки нетяжкого злочину.

Також суд враховує особу ОСОБА_4 , стосовно якого вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, зокрема те, що він має статус учасника бойових дій, тривалий час перебував в зоні бойових дій в складі добровольчих військових формувань, був поранений, з 2020 року багаторазово лікувався у Львівській психіатричній лікарні, є інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку у Львівському психоневрологічному диспансері.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» передбачено, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №654 Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», на даний час ОСОБА_4 страждає тяжким психічним розладом у вигляді органічного шизофреноподібного розладу з інтелектуально-мнестичним зниженням і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_4 також страждав органічним шизофреноподібним розладом і не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь, згідно ст.92 КК України (т.2 а.с.35-41).

Таким чином, судом встановлено, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 перебував у стані неосудності у зв`язку із хронічним психічним захворюванням, внаслідок якого не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними під час скоєння суспільно небезпечного діяння.

Станом на момент судового розгляду у суду відсутні підстави для визнання ОСОБА_4 таким, що одужав, або про те, що внаслідок змін у стані його здоров`я відпала потреба у застосуванні примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності особи ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Запобіжний захід особі, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, застосований ухвалою Львівського апеляційного суду від 10.11.2020 у вигляді застави залишити без змін до набрання ухвалою законної сили.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст.ст.372,512-516 КПК України, ст.ст. 19, 93, 94 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Запобіжний захід особі, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 у вигляді застави залишити без змін до набрання ухвалою законної сили.

Заставу у розмірі 21 020 (двадцять одна тисяча двадцять) гривень, що внесена ОСОБА_5 на розрахунковий рахунок Львівського апеляційного суду, після набрання ухвалою законної сили - повернути ОСОБА_5 .

Речовий доказ по справі - DVD-R диск, на якому зображено відео файли із камер відеоспостереження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1