Справа № 947/512/22
Провадження № 1-кп/947/453/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2023 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретар ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001758 від 12.10.2021 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград

(м. Кропивницький), українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина, офіційно не працевлаштованого, інвалід 2-й групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, у невстановлений час та у невстановленому місці, у невстановленої особи обвинувачений ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав, з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, які знаходились у одному поліетиленовому зіп-пакеті, психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, яка містилася в поліетиленовому зіп-пакеті, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено МДМА, яка містилась в двох поліетиленових зіп-пакетах, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яка містилася в двох поліетиленових зіп-пакетах, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4-ММС, яка містилась в одному поліетиленовому зіп-пакеті, і почав незаконно зберігати при собі, з метою подальшого збуту.

Так, 11.10.2021 приблизно о 20 год. 27 хв. проходячи по вул. Тімірязєва в м. Одесі ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції біля будинку №100, в якого під час огляду місця події було виявлено та вилучено один поліетиленовий зіп-пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою у висушеному стані 4,28 г. та особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, кількісним вмістом 0,0078 г., один поліетиленовий зіп-пакет з психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін, кількісним вмістом 1,26 г., два поліетиленові зіп-пакети з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено МДМА, два поліетиленових зіп-пакети з особливо небезпечною речовиною, обіг якої заборонено PVP та один поліетиленовий зіп-пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено 4-ММС, кількісним вмістом 0,663 г. Загальний кількісний вміст особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, становить 10,97 г., що є великими розмірами. Загальний кількісний вміст особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено МДМА, становить 1,593 г., що є великими розмірами. Зазначений наркотичний засіб та психотропні речовини, що вилучені в ході огляду, ОСОБА_5 незаконно зберігав з метою збуту.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, за кваліфікуючими ознаками - незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, психотропної речовини та особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним злочину, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення інкримінованого йому злочину, правову кваліфікацію своїх діянь. Так, його знайомий займався збутом наркотиків, і через скрутне матеріальне становище він погодився на його пропозицію підзаробити шляхом збуту наркотиків. Знайомий передав йому наркотики, пігулки екстазі, сіль та канабіс, які він зберігав з метою подальшого збуту. Коли його затримали він розповів працівникам поліції, скільки разів зустрічався зі своїм знайомим, скільки мав йому надати грошей, де мав отримати пакетики з речовиною. У скоєному щиро кається, та просив суворо його не карати, розуміє, що вчинив тяжкий злочин.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст.307 КК України, за кваліфікуючими ознаками - незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, психотропної речовини та особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами справи, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений свою вину визнав, виявив готовність нести покарання, неодноразово в судовому засіданні засуджував свій вчинок, висловлював відвертий жаль з приводу вчиненого ним злочину; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений добровільно в ході, як досудового розслідування під час проведення слідчих дій, так і під час розгляду справи в суді, давав змістовні показання щодо часу, місця, способу вчинення злочину та інших обставин вчинення злочину та вказані показання відповідають фактичним даним, встановлених в ході судового розгляду справи, тобто своїми активними діями сприяв всебічному, повному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи;

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення.

У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою провину і щиро кається у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений добровільно в ході, як досудового розслідування під час проведення слідчих дій, так і під час розгляду справи в суді давав змістовні показання щодо часу, місця, способу вчинення їм злочину, позицію прокурора щодо можливості застосування до покарання обвинуваченого вимог ст.. 69 КК України, суд дійшов висновку щодо призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України строком на п`ять років.

Положення ч. 1 ст. 75 КК України передбачають, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, наявність захворювань: туберкулез хребта та ВИЧ в тяжкій формі, є інвалідом 2- ої групи, на його утриманні перебуває мати, 1958 року народження, яка має онкологічне захворювання, клінічної групи 3, враховуючи усвідомлення обвинуваченим власної протиправної поведінки, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає можливим застосувати до основного покарання у вигляді позбавлення волі положення ст. 75 КК України, тобто звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Так, відповідно до ст.77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, конфіскація особистого майна не призначається.

Крім того, призначення покарання ОСОБА_5 із застосуванням вимог ст.ст. 69,75 КК України буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі стягнути з ОСОБА_5 .

Питання щодо вирішення долі речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації особистого майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати на користь держави за проведення судових експертиз у загальному розмірі 12 357 гривні 48 копійок.

Речові докази: психотропну речовину PVP, загальний вміст 10,97 г., психотропну речовину МДМА, загальний вміст становить 1,593 г., канабіс масою в висушеному стані 4,28 гр., знищити.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1