24.05.23
Справа № 635/6529/20
Провадження № 1-кп/635/89/2023
У Х В А Л А

24 травня 2023 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника адвоката ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

секретар судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 149, ч.3 ст. 149 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 149, ч.3 ст. 149, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 149 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, який полягає в забороні обвинуваченим залишати місце постійного мешкання у період часу з 23-00 години до 06-00 години наступної доби, з покладенням на обвинувачених наступних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України прибувати до суду за кожною вимогою, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні. В обґрунтування клопотань прокурор посилався на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинувачених переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, та неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Про існування зазначених ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, санкція статті за які передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, у зв`язку з чим вони можуть переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім того, в умовах воєнного стану обвинувачені матимуть всі умови для залишення як території Харківської області, так і для перетину державного кордону України з метою уникнення покарання за вчинені ними кримінальні правопорушення. Обвинувачені можуть, використовуючи уразливий майновий стан потерпілих, вдатися до їх підкупу з метою надання показань, які вигідні обвинуваченим. З урахуванням того, що відповідно до вимог ст.23 КПК України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, обвинувачені шляхом умовляння, залякування, підкупу можуть також вчинити вплив на потерпілих та свідків. Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, підтверджується тим, що обвинуваченим на даний час інкриміновано вчинення систематичних умисних особливо тяжких злочинів проти волі, честі та гідності особи, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення. Відтак, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у разі не обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, користуючись своїм авторитетом, можуть продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених. У разі продовження судом запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту просила суд встановити період часу, в який обвинуваченим заборонено залишати місце постійного мешкання з 23-00 години до 04-00 години наступної доби, посилаючись на те, що її підзахисні є фермерами та в них наразі ідуть посівні роботи.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 24 лютого 2023 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до двох місяців до 24 квітня 2023 року, який полягає в забороні обвинуваченій в період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 . На ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

В подальшому запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 продовжувався Харківським районним судом Харківської області, останній раз на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2023 року на два місяці до 21 червня 2023 року включно.

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 24 лютого 2023 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до двох місяців до 24 квітня 2023 року, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 . На ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

В подальшому запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжувався Харківським районним судом Харківської області, останній раз на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2023 року на два місяці до 21 червня 2023 року включно.

Частиною 3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст.177 КПК України, зокрема переховування від суду, незаконно впливу на потерпілих, свідків.

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, за ч.3 ст. 149 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, враховуючи характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, зміст пред`явленого обвинувачення, згідно якого вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили дії, спрямовані на вербування людей, з використанням обману та їх уразливого стану, з метою трудової експлуатації, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та вербування, переміщення людини, з використанням обману та її уразливого стану, з метою трудової експлуатації, вчиненого повторно, щодо кількох осіб, організованою групою, у суду наявні підстави вважати, що вказані обставини в сукупності вказують на підвищену суспільну небезпечність як осіб обвинувачених, так і зазначених діянь.

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинувачених, у сукупності із тяжкістю покарання, є об`єктивні підстави вважати, що вони можуть переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Отже, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України продовжує існувати.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на потерпілих, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, а відтак останні можуть здійснювати вплив на потерпілих, свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

Водночас, суд не погоджується з доводами прокурора, щодо наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раніше не судимі, до кримінальної відповідальності притягуються вперше, об`єктивних даних, що можуть свідчити про те, що обвинувачені можуть вчинити інші кримінальні правопорушення, матеріали справи не містять.

Об`єктивність існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, вбачається з системного аналізу відомостей. Підстави, які б спростовували тих вагомих доказів, які обґрунтовують подальший домашній арешт обвинувачених, відсутні.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість застосування до обвинувачених домашнього арешту, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим, дані про осіб обвинувачених, суд вважає наявними підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинувачених, який полягає в забороні обвинуваченим у певний період доби без дозволу суду залишати житло, на два місяці - до 24 липня 2023 року, з покладенням відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України на обвинувачених обов`язків прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченим в період часу з 23 години 00 хвилин до 04 години 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло, з покладенням вказаних обов`язків, буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі обвинувачених та буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинувачених.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 194, 315 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до двох місяців - до 24 липня 2023 року, який полягає в забороні обвинуваченій в період часу з 23 години 00 хвилин до 04 години 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період часу дії вказаної ухвали:

-прибувати до суду за кожною вимогою;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до двох місяців - до 24 липня 2023 року, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 23 години 00 хвилин до 04 години 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період часу дії вказаної ухвали:

-прибувати до суду за кожною вимогою;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали визначити два місяці, тобто до 24 липня 2023 року.

Копію ухвали направити для виконання до Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захиснику, прокурору.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 25 травня 2023 року.

Суддя - ОСОБА_1