печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000979 від 04.10.2022,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 погоджене прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000979 від 04.10.2022, а саме на:

- грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, номіналом по 100 (сто) доларів США.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що майно яке належить підозрюваному може бути джерелом для забезпечення можливої конфіскації майна, а тому виникла необхідність у накладенні арешту на таке майно.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора та оперативного супроводження Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000979 від 04.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України.

У вказаному кримінальному проваджені 22.06.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Київ, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, адвокату (право за заняття адвокатською діяльністю зупинене 08.06.2015), раніше працюючому на посадах керівника патронатної служби Віце-прем`єр-міністра України ? Міністра з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України та начальника Головного територіального управління юстиції в Київській області повідомлено про підозру у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 30.05.2023 у період часу з 14:26 год. по 16:23 год. відповідно до ухвал слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.05.2023 №757/19321/23-к, №757/19317/23-к проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , під час якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Apple iPhone 8» із IMEI: НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон «Apple iPhone 14» без ідентифікації по ІМЕІ;

- грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, номіналом по 100 (сто) доларів США.

У подальшому вказані грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000979.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав в ньому наведених.

Захисник заперечив щодо задоволення клопотання в повному обсязі, вказавши що вказані грошові кошти набутті у законний спосіб, разом з тим вказані кошти є тимчасово вилученим майном, правовий статус якого вже було визначено за результатами розгляду клопотання про арешт майна у справі №757/22327/23-к від 01.06.2023.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Разом з тим, матеріалами клопотання не підтверджено та слідчим в судовому засіданні не доведено, що вказані грошові кошти можуть слугувати джерелом для забезпечення можливої конфіскації та існує необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

В той же час, в судовому засіданні представник власника майна надав докази, які підтверджують, що вилучені кошти є набутими у легальний спосіб.

Поряд з цим, слідчий суддя звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/22327/23-к від 01.06.2023 визначено правовий статус майна, а тому стороною обвинувачення порушено порядок звернення з вказаним клопотання, оскільки відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1