УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року

м. Київ

справа № 274/347/22

провадження № 51-3830ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката

ОСОБА_5 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року

в кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 січня

2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК

до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних розмірів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 3000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 засуджено за те, що він 13 листопада

2021 близько 17:30, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , під час розмови з ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин завдав останньому правим кулаком один удар в ліве око та один удар в праве око, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження.

Після цього під час указаного конфлікту ОСОБА_4 вкусив ОСОБА_6

за третій палець правої кисті, спричинивши легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Житомирський апеляційний суд ухвалою від 13 квітня 2023 року апеляційну

скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнив частково. Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 січня 2023 щодо ОСОБА_4

в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 змінив. Збільшив розмір стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 з 3000 грн до 10 000 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В решті вирок суду залишив

без змін.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_5 у касаційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити без зміни вирок суду першої інстанції.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд апеляційної інстанції без урахування конкретних обставин справи та усіх даних про особу його підзахисного безпідставно збільшив розмір стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілому. Зазначає, що, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б підтверджували моральні страждання потерпілого, а також на підставі даних,

що винятково позитивно характеризують особу засудженого ОСОБА_4 , а саме позитивних характеристик з місця роботи та проживання, з урахуванням тяжкого матеріального стану (на утриманні непрацююча дружина, їх спільна новонароджена дитина, двоє дітей дружини від попереднього шлюбу, а також аліментні зобов`язання щодо дитини в його попередньому шлюбі), перебування його сім`ї на обліку

як малозабезпеченої, рішення апеляційного суду є необґрунтованим та невмотивованим.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку,

що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

За частиною 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення

у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, правильність кваліфікації його дій та призначене покарання у касаційній скарзі захисника не оспорюються.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості та невмотивованості ухвали апеляційного суду, а також безпідставного збільшення розміру стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди колегія суддів вважає необґрунтованими.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК встановлено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За змістом ч.1 ст.129 КПК суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, залежно

від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 5 ст. 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом

не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку

з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Як установлено ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як убачається з вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 , суд, враховуючи характер та механізм завдання тілесних ушкоджень, тривалість та ступінь моральних страждань потерпілого, який має інвалідність по зору, наслідки завданих

тілесних ушкоджень, вимоги розумності і справедливості, дійшов висновку

про необхідність стягнення на користь потерпілого 3000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Не погодившись з вироком суду потерпілий оскаржив його в апеляційному порядку, звернувшись до суду з апеляційною скаргою, в якій, крім іншого, зазначив,

що неправомірними діями обвинуваченого йому завдані моральні та фізичні страждання, які негативно позначились у житті: щоденні думки та спогади

про наслідки психотравмуючої події, страх через можливе її повторення з огляду на те, що ОСОБА_4 є чоловіком його доньки і після події ще проживав в будинку, який належить його матері, постійна тривога, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, погіршення настрою, почуття образи, обурення, приниженої гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, оскільки незадовго перед подією він переніс складну хірургічну операцію на очах, намагаючись відновити зір.

Апеляційний суд, переглянувши зазначене судове рішення за апеляційною скаргою потерпілого, вказав на те, що рішення суду в частині стягнення з обвинуваченого

на користь потерпілого моральної шкоди у розмірі 3000 грн не відповідає вищенаведеним вимогам закону.

При цьому суд апеляційної інстанції погодився із висновками місцевого суду

про доведеність факту завдання потерпілому моральної шкоди, проте зазначив,

що розмір відшкодування, який визначений судом першої інстанції, не відповідає ступеню моральних страждань потерпілого та незручностей, викликаних вимушеними змінами його укладу та способу життя. Зокрема, вказав на те, що судом лише формально зазначено у вироку, однак достатньо не враховано того, що у зв`язку

з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий проходив відповідне лікування,

що призвело до зміни його звичайного укладу, способу життя та до відповідних

як фізичних (біль), так і душевних страждань (хвилювання, порушення душевної рівноваги, стрес, приниження). Також, як зазначив суд, не враховано і того,

що потерпілий ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального правопорушення мав першу Б групу інвалідності по зору, а злочинні дії обвинуваченого призвели

до погіршення стану здоров`я потерпілого.

Враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності апеляційний суд вважав

за необхідне збільшити розмір грошової суми, яка підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди, до 10 000 грн. Саме така сума, на переконання апеляційного суду, відповідатиме критеріям виваженості, справедливості та розумності, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.

Доводи захисника у касаційній скарзі попри їх сукупність та зміст не спростовують правильності визначення апеляційним судом розміру стягнення на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Постановлена у кримінальному провадженні ухвала є належно вмотивованою та обґрунтованою, її зміст відповідає вимогам ст. 419 КПК, у ній наведено мотиви, з яких виходив суд, та положення закону, якими він керувався під час її постановлення.

Таким чином, Суд не вбачає підстав для скасування оскарженого судового

рішення внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, та не вважає визначений апеляційним судом розмір стягнення

в рахунок відшкодування моральної шкоди необґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування судового рішення, у касаційній скарзі захисника не наведено.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК

у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд,

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 13 квітня

2023 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3