Справа № 953/478/23
н/п 1-кс/953/3367/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2023 р. м.Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000696 від 10.11.2022 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

10 травня 2023 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 , про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000696 від 10.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що відділ розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Харківській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000696 від 10.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що на початку червня 2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , будучи громадянином України та усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території с. Бабенкове Бригадирівського старостинського округа Ізюмського району Харківської області, маючи умисел, спрямований на зайняття керівної посади окупаційної влади в с. Бабенкове Бригадирівського старостинського округа Ізюмського району Харківської області, вступив у злочинну змову з окупаційними військами РФ та представниками так званої «ЛНР», від яких отримав пропозицію на зайняття посади в незаконно створеному органі окупаційної влади - «Главы администрации Бригадировского сельского совета», та добровільно погодився на вказану пропозицію.

Після чого 01 липня 2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Бабенкове Бригадирівського старостинського округа Ізюмського району Харківської області, умисно, добровільно прийняв участь в організації та проведенні незаконних виборів «в.и.о. Главы администрации Бригадировского сельского совета», тобто у незаконно створеному на тимчасово окупованій території органі влади, у тому числі в окупаційній адміністрації держави - агресора, що здійснює свою протиправну діяльність на території с. Бабенкове Бригадирівського старостинського округа Ізюмського району Харківської області.

Орган досудового розслідування встановив, що до 10 вересня 2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи реалізацію свого раніше виниклого злочинного умислу, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на посаді «в.и.о. Главы администрации Бригадировского сельского совета» контролював та організовував роботу «Администрации Бригадировского сельского совета».

Так, у період з початку червня 2022 року до 10 вересня 2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території с. Бабенкове Бригадирівського старостинського округа Ізюмського району Харківської області, за погодженням з окупаційною адміністрацією, здійснював заходи, пов`язані з вирішення питань життєдіяльності с. Федорівка, с. Липчанівка та с. Бригадирово, зокрема передавав необхідні пакети російської гуманітарної допомоги від окупаційної влади представникам вказаних населених пунктів, а також надавав довідки місцевим жителям на їх вимогу та проводив спільно з представниками районних органів окупаційної влади громадські заходи щодо публічної підтримки окупаційної влади та збройної агресії РФ.

19 березня 2023 року ОСОБА_4 затриманий співробітниками правоохоронних органів у порядку ст. 208 КПК України.

20 березня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України.

Вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:

- даними протоколів допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ;

- документами, які складені та підписані в.и.о. «Главы администрации Бригадировского сельского совета» ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2023 року до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17 травня 2023 року включно без визначення розміру застави.

08 травня 2023 року заступник керівника Харківської обласної прокуратури продовжив строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме - до 18 червня 2023 року включно.

Слідчий зазначає, що з метою закінчення досудового розслідування у строк до 17 травня 2023 року у вказаному кримінальному провадженні необхідно виконати низку процесуальних дій, а саме: отримати висновки судової почеркознавчої експертизи, провести аналіз інформації отриманої від ПрАТ «ВФ Україна» із залученням можливостей УОТЗ ГУНП в Харківській області, повідомити ОСОБА_4 підозру в остаточній редакції, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, у зв`язку з чим наразі виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який спливає 17 травня 2023 року.

Обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з огляду на те, що йому відомі їх анкетні дані та місце мешкання, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі у сфері основ національної безпеки України, враховуючи той факт, що підозрюваний добровільно погодився співпрацювати із представниками збройних формувань РФ.

Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечувала, посилаючись на те, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, є формальними, оскільки не підтверджені жодними доказами, при цьому сама лишетяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення не може бути підставою для такого суворого запобіжного заходу, як тримання під вартою, враховуючи, що жодних дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваний не вчиняв та не має наміру вчиняти. З урахуванням викладеного, просила обрати щодо свого підзахисного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, включаючи Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за № 0000696 від 10.11.2022, у рамках якого було подано клопотання, дійшов такого висновку.

20 березня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2023 року стосовно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17 травня 2023 року включно без визначення розміру застави.

08 травня 2023 року постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_20 продовжений строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме - до 18 червня 2023 року.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Положення чинного Кримінального процесуального кодексу України вказують, що важливим елементом при встановленні підстав для продовження строку дії запобіжного заходу є не лише наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, а і ті обставини, що до завершення дії попереднього судового рішення про обрання запобіжного заходу вони не зменшилися або з`явилися нові. Доведення таких обставин покладається на слідчого, прокурора.

Слідчий суддя враховує, що пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків, передбачених законом і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, слідчий звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 посилається на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними протоколів допиту свідків ОСОБА_7 від 18 грудня 2022 року, ОСОБА_8 від 25 жовтня 2022 року, ОСОБА_9 від 19 грудня 2022 року, ОСОБА_10 від 17 грудня 2022 року, ОСОБА_12 від 28 березня 2023 року, ОСОБА_13 від 28 березня 2023 року, ОСОБА_14 від 28 березня 2023 року, ОСОБА_15 від 28 березня 2023 року, ОСОБА_16 від 28 березня 2023 року, ОСОБА_17 від 28 березня 2023 року, ОСОБА_18 від 28 березня 2023 року, ОСОБА_19 від 28 березня 2023 року, ОСОБА_11 від 18 грудня 2022 року, інформацією на жителя с. Бабенкове гр. ОСОБА_4 , довідками, складеними та підписаними в.и.о. «Главы администрации Бригадировского сельского совета» ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178, 199 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який хоча і має зареєстроване місце мешкання, але за межами м. Харкова - за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому до затримання фактично мешкав за іншою адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштований, не одружений, постійного джерела доходу та будь-яких зв`язків з державою не має, раніше не судимий, проте, наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері основ національної безпеки України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, та у випадку засудження останнього за вчинення вказаного кримінального правопорушення, йому може бути призначене лише покарання, пов`язане із реальним позбавленням волі, тому слідчий суддя вважає, що останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. До того ж ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану та війни.

Окрім того, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні слідчим та прокурором також підтверджений ризик того, що ОСОБА_4 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні.

Отже, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати кримінальному провадженню або ж створять загрозу суспільству.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя вивчав можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_4 хоча і є раніше не судимим, проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері основ національної безпеки України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а також враховуючи, що встановлені ухвалюю слідчого судді від 21 березня 2023 року ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України.

Висновок слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи вищенаведені відомості, у слідчого судді не виникає сумнівів щодо наявності та доведеності ризиків, якими слідчий та прокурор обґрунтовує необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу як тримання підозрюваного під вартою, оскільки ризики, які існували на час застосування цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин інкримінованого йому злочину.

З огляду на викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, а саме - суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, його вік та репутацію, міцність соціальних зв`язків, ризик продовження протиправної поведінки, слідчий суддя вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а отже запобіжний захід у виді тримання під вартою на даній стадії процесу в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного на цій стадії досудового розслідування є недостатнім, щоб забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

За вказаних підстав слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування, тобто до 18 червня 2023 року.

Доводи сторони захисту щодо доцільності зміни запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою, не усуває зазначених вище ризиків, та як наслідок, можливості ухилення від кримінальної відповідальності, тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи положення ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, а також беручи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 при продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000696 від 10.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" у межах строку досудового розслідування до 18 червня 2023 року включно без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання захисника - відмовити.

Строк дії ухвали встановити до 18 червня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - у той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений 16 травня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1