ВИРОК

Іменем України

19.06.2023 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

провівши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000162 від 11.08.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниця, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання у м. Києві, раніше судимого, а саме:

вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 24.11.2020 р. за ч.2 ст.185 КК України до 1-го року позбавлення волі, звільненого від покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року за ч.4 ст.185, 71 КК України до покарання у виді 5 років та 1 місяця позбавлення волі;

вироком Шевченківського районного суд м. Києва від 27 січня 2023 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано до призначеного судом покарання, невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2022 року, у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років 2 місяці

у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.361, ч.3 ст.190 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 19.09.2021 року приблизно о 22:00 год., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав мобільний телефон ОСОБА_5 Redmi 8 Sapphire Blue ІМЕН1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , вартістю 3 499 грн. та належний йому гаманець, в якому знаходились грошові кошти у сумі 500 гривень, пенсійне посвідчення та банківські картки AT КБ «Приват Банк», AT «Ощадбанк», AT «Акцент Банк», видані на ім`я ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 3 999 грн.

Крім цього, 19.09.2021 року приблизно о 22:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, викравши гаманець ОСОБА_5 , залишив собі банківську карту AT «Акцент Банк» № НОМЕР_4 , видану для обслуговування рахунку, відкритого на ім`я потерпілого у даному банку, для подальшого її використання для викрадення коштів, що перебувають а цьому рахунку.

Також, 19.09.2021 в період часу з 22:00 год по 23:30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на автостоянці ТЦ «Скриня» по вул.Городоцька, 179 у Львові, використовуючи дані наявні у викрадених ним мобільному телефоні Redmi 8 Sapphire Blue, із вставленою сім картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , та банківській карті AT «Акцент Банк» № НОМЕР_4 , що належать ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, здійснив несанкціоноване втручання у роботу мобільного застосунку AT «А - Банк» та приховуючи свою особу, видаючи себе за клієнта AT «А - Банк» - ОСОБА_5 , електронний підпис якого верифіковано банком за вказаним вище номером мобільного телефону, та вніс зміни у статус та відомості щодо вказаного клієнта банку, замовивши віртуальну карту AT «Акцент Банк» № НОМЕР_5 та отримавши до неї цілковитий доступ, а також уклав договір про видачу кредиту №АВН0СТ83237527 від 19.09.2021 року.

Окрім того, 19.09.2021 року в період часу з 22:00 год. по 23:30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на автостоянці ТЦ «Скриня» по вул.Городоцька, 179 у м.Львові, використовуючи викрадений ним мобільний телефон Redmi 8 Sapphire Blue, із вставленою сім картою v більного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, отримавши віртуальну карту AT «Акцент Банк» № НОМЕР_5 , видану на ім`я ОСОБА_5 , та повний доступ до неї, ввівши в оману працівників AT «А - Банк», що здійснюють контроль за роботою та обслуговування мобільного застосунку банку, видаючи себе за клієнта AT - Банк» - ОСОБА_5 , електронний підпис якого верифіковано банком за вказаним вище номером мобільного телефону, уклав договір про видачу ОСОБА_5 кредиту №АВН0СТ83237527 від 19.09.2021 року та заволодів кредитними коштами в сумі 70 700 грн., наданими потерпілому, чим заподіяв йому шкоду на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.361, ч.3 ст.190 КК України визнав повністю та пояснення надав аналогічні, викладеним в обвинувальному акті. Щиро розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання подав заяву, згідно якої просить здійснювати розгляд справи у його відсутності. Відтак на підставі ст.55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК суд ухвалює рішення про завершення судового розгляду у відсутності потерпілого.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється та наданими в судовому засіданні поясненнями.

З врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані:

за ч.2 ст.185 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно;

за ч.1 ст.357 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив таємне-викрадення офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів;

за ч.1 ст.361 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до підробки та спотворення процесу обробки інформації (в редакції станом на 08.08.2021);

за ч.3 ст.190 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, шляхом незаконнмх операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог статтей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти росії» від 29.11.2007 р.).

Суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Відтак призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який неодружений, неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується формально, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, відтак слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини КК України, за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання суд також враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, що підтверджується наступним судовим рішенням.

Вироком Шевченківського районного суд м. Києва від 27 січня 2023 року у справі №761/432/23, номер провадження №1-кп/761/2341/2023 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років. На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано до призначеного судом покарання, невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2022 року, та остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років 2 місяці. Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислено з дня проголошення вироку - 27.01.2023 року, зарахувавши у строк покарання - час тримання під вартою з моменту затримання ОСОБА_4 , а саме: з 25.11.2022 по 27.01.2023 року.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначаються покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Враховуючи, ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та їх кількість, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не перебував на обліку у лікаря психіатра та нарколога, стан його здоров`я, наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставини, яка обтяжує покарання, суд вважає, що остаточне покарання ОСОБА_4 на підставі частин 1 та 4 ст. 70 КК України слід визначити із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання за даним вироком та більш суворим покарання за вироком Шевченківського районного суд м. Києва від 27 січня 2023 року.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 373, 374 , ч.15 ст. 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст357, ч.1 ст.361, ч.3 ст.190 КК України та призначити покарання:

за ч. 2 ст.185 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

за ч. 1 ст.357 КК України - 1 (один) рік обмеження волі;

за ч.1 ст.361 КК України - 2 (два) роки обмеження волі;

за ч.З ст.190 КК України 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком та більш суворим покарання за вироком Шевченківського районного суд м. Києва від 27 січня 2023 року, слід призначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати згідно вироку Шевченківського районного суд м. Києва від 27 січня 2023 року з дня проголошення вироку - 27.01.23 року, яким зараховано у строк покарання - час тримання під вартою з моменту затримання ОСОБА_4 , а саме: з 25.11.2022 по 27.01.2023 року.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з дотриманням вимог статті 392 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1