Справа № 2033/1-630/11
Провадження № 1-в/645/44/23
УХВАЛА

Іменем України

28 липня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові подання начальника Немишлянского районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 24 листопада 2011 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 317 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 засуджений 24 листопада 2011 року Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч. 2 ст. 317 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців.

Начальник Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 звернулась до суду з поданням щодо вирішення питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Подання мотивовано тим, що 03.01.2012 року до кримінально-виконавчої інспекції Фрунзенського району м. Харкова відносно громадянина ОСОБА_4 для виконання надійшов вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.11.2011 року. На підставі ст. 76 КК України на засудженого були покладені наступні обов`язки: 1) не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції та повідомляти про зміну місця проживання. 13.01.2013 року засудженому було роз`яснено покладені на нього судом обов`язки. Під час відбування іспитового строку за місцем мешкання характеризувався задовільно, умови відбування іспитового строку не порушував. Проте у період відбування покарання вчинив повторний злочин передбачений ч.2 ст. 307 КК України. Під час судового розгляду виникла необхідність зміни обвинувачення, зокрема в частині кваліфікації кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_4 . З 01.07.2020 року набрали чинності зміни до КК України відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-УШ від 22.11.2018 року. У зв`язку із чим, та на підставі ст. 338 КПК України кваліфікацію було змінено на ч. 1 ст. 309 КК України. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.04.2021 року (16.04.2021 року набрання законної сили) гр. ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрите у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

Враховуючи, що іспитовий строк у гр. ОСОБА_4 скінчився 24.05.2014 року, засуджений виконав обов`язки встановлені вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.11.2011 року (з`являвся для реєстрації та повідомляв про зміну місця проживання), гр. ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, а кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України, а також те, що в уповноваженого органу з питань пробації не має жодних законних повноважень для здійснення нагляду чи проведення соціально-виховної роботи із засудженим, начальник Немишлянского районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_5 просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.

Прокурор ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, 04.07.2023 року через канцелярію подала суду заяву про розгляд справи без її участі, подання про звільнення від відбування покарання по закінченню іспитового строку підтримала, не заперечувала проти його задовольнити.

Представник Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області та засуджений у судове засідання не з`явилися.

Неприбуття вказаних осіб в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду, що відповідає положенням ч. 4 ст. 539 КПК України.

При цьому, згідно із ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_4 засуджений 24.11.2011 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 317 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки 6 місяців, із застосуванням ст. 76 КК України (в редакції від 23.11.2011 року).

У період відбування покарання гр. ОСОБА_4 вчинив повторний злочин передбачений ч.2 ст. 307 КК України. Проте під час судового розгляду виникла необхідність зміни обвинувачення, зокрема в частині кваліфікації кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_4 . З 01.07.2020 року набрали чинності зміни до КК України відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-УШ від 22.11.2018 року. У зв`язку із чим, та на підставі ст. 338 КПК України кваліфікацію було змінено на ч. 1 ст. 309 КК України. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.04.2021 року (16.04.2021 року набрання законної сили) гр. ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрите у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

Положеннями ч.3 ст.75 КК України визначено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа, відповідно до положень ч.1 ст. 62 Конституції України, ч.2 ст.2 КК України та ч.1 ст. 17 КПК України вважається не винуватою.

Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом. Будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України, ч.1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.

Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.04.2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості втілена в п.2 ст.6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших.

Положеннями ч.3 ст.75 КК України визначено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Відповідно до ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

На підставі вищевикладеного, суд враховуючи, що іспитовий строк у ОСОБА_4 скінчився 24.05.2014 року, засуджений виконав обов`язки встановлені вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.11.2011 року (з`являвся для реєстрації та повідомляв про зміну місця проживання), ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, а кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України, інформації про притягнення засудженого до кримінальної та адміністративної відповідальності в період іспитового строку не надходило, то суд приходить до висновку, що подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання з випробуванням підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_4 звільненню від призначеного покарання.

еруючись ст.78 КК України, ст. ст. 537,539 КПК України, ст. 165 КВК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого 24 листопада 2011 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 317 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців - звільнити від призначеного за даним вироком покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1