Провадження № 1-кп/592/90/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0003521, відомості за яким 21.11.2019 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Жовтневе, Білопільського р-ну, Сумської обл. , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який працює без офіційного працевлаштування різноробочим на центральному ринку м. Суми, який має неповну середню освіту, неодруженого, громадянина України, українця, раніше неодноразово судимого, невійськовозобов`язаного, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимого: 1) вироком Білопільського районного суду Сумської області від 06.06.2001 року за ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього особистого майна; 2) вироком Білопільського районного суду Сумської області від 23.09.2008 року за ст. 395, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 місяців; 3) вироком Білопільського районного суду Сумської області від 12.06.2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців; 4) вироком Білопільського районного суду Сумської області від 12.07.2013 року за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців; 5) вироком Сумського районного суду Сумської області від 17.01.2014 року за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців; 6) вироком Сумського районного суду Сумської області від 17.06.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців; 7) вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.10.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурорів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого: ОСОБА_7 , захисника: адвоката ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_7 , маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин за наступних обставин. Так, 18.11.2019 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 зайшов до магазину "Економклас" , що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. 1-ша Набережна річки Стрілки, буд. 8, де у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення спортивної кофти "Fila" , належної ФОП ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння майнової шкоди власнику майна, перебуваючи у примірювальній магазину, ОСОБА_7 одягнув на себе спортивну кофту "Fila" , артикул 713891, в кількості 1 шт. , а зверху, з метою приховати викрадене, - куртку, в якій прийшов до магазину. Далі, не розрахувавшись за вказаний товар, вважаючи те, що його дії є непомітними для оточуючих, ОСОБА_7 направився до виходу з приміщення магазину " Економклас " , де був затриманий працівниками магазину. Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був затриманий працівниками магазину, а відтак він не мав реальної можливості користуватися та розпоряджатися викраденим майном. Даними діями ФОП ОСОБА_11 було заподіяно майну шкоду, яка відповідно до висновку проведеної у ході досудового розслідування судової товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/2708е від 29.11.2019 року, становить 280 грн. . Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) , а саме: спортивної кофти " Fila " , яка належить ФОП ОСОБА_11 , чим завдав майнову шкоду на суму 280,00 грн. , ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах таємне викрадення чужого майна (на крадіжку) , кваліфікуючою ознакою якого є вчинена повторно. Діями ОСОБА_7 ФОП ОСОБА_11 було заподіяно майнову шкоду на суму 280,00 грн. , яку в ході досудового розслідування було відшкодовано у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна. Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив суду про те, що у вчиненому він щиро кається. Також обвинувачений ОСОБА_7 пояснив суду про те, що він дійсно вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) , вчинену повторно, за обставин, зазначених в обвинувальному акті. Він просив суд суворо його не карати та призначити покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, його вина у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які є наявними в кримінальному провадженні, а обвинувачення визнається судом доведеним в законному порядку.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти скороченого судового розгляду, відтак, у суворій відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку (а. п. 244) .

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Зіставивши ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і встановлені судом ознаки злочинного діяння, вчиненого ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про те, що вони відповідають один одному. Таким чином, суд визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а, отже, його злочинні дії необхідно кваліфікувати як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) , вчинену повторно.

При цьому суд керувався принципом "поза розумним сумнівом" , зміст якого сформульований в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" . Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 , згідно ч. 2 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації кримінального правопорушення, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , згідно якому, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень) , склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку) , його матеріальний стан, тощо (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0007700-03#Text) .

Як особа обвинувачений ОСОБА_7 характеризується наступним чином.

Раніше неодноразово був засуджений (а. п. 1, 114-141, 149-153, 214-216, 226-240) :

1) вироком Білопільського районного суду Сумської області від 06.06.2001 року за ч. 3 ст. 142, ст. 44 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього особистого майна, вирок набрав законної сили 04.09.2001 року (а. п. 150, 152, 214/зв, 215/зв) ;

- ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 04.09.2001 року вирок змінено, приведено у відповідність з новим законом, перекваліфіковано з ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) на ч. 3 ст. 187 КК України (а. п. 150, 152, 214/зв, 215/зв) ;

- звільнений 11.08.2005 року з Диканівської виправної колонії Харківської області (№ 12) умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України від відбування призначеного судом покарання на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 03 дні на підставі постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.08.2005 року, постанова набрала законної сили35032) (а. п. 150, 152, 214/зв, 215/зв) ;

2) вироком Білопільського районного суду Сумської області від 23.09.2008 року у справі № 1-134/2008 за ст. 395, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 місяців, вирок набрав законної сили 11.12.2008 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/2661657) (а. п. 1, 114-117, 150, 152, 214/зв, 215/зв) ;

- звільнений 20.04.2012 року з Кременчуцької виправної колонії Полтавської області (№ 69) умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України від відбування призначеного судом покарання на невідбутий строк 9 місяців 22 дня на підставі постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.04.2012 року у справі № 1615/1833/2012, ухвала набрала законної сили 23.04.2012 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/22635032) (а. п. 150, 152, 214/зв, 215/зв, 245) ;

3) вироком Білопільського районного суду Сумської області від 12.06.2013 року у справі № 573/1119/13-к, провадження № 1-кп/573/80/13 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців, вирок набрав законної сили 11.12.2008 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/2661657) (а. п. 1, 119-122, 150, 152, 181, 182, 214/зв, 215/зв) ;

4) вироком Білопільського районного суду Сумської області від 12.07.2013 року у справі № 573/1325/13-к, провадження № 1-кп/5773/103/12 за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців, вирок набрав законної сили 12.08.2013 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/32356356) (а. п. 1, 123-127, 150, 152, 183-185, 214/зв, 215/зв) ;

5) вироком Сумського районного суду Сумської області від 17.01.2014 року у справі № 587/2681/13-к, номер провадження не визначено за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців, вирок набрав законної сили 17.02.2014 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/36758341) (а. п. 1, 128, 129, 151, 186, 215) ;

6) вироком Сумського районного суду Сумської області від 17.06.2015 року у справі № 587/353/15-к, провадження № 1-кп/587/54/15 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців, вирок набрав законної сили 17.07.2015 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/45442460) (а. п. 1, 130-135, 151, 153, 187, 188, 215, 216) ;

- звільнений 07.12.2015 року з Шосткинської виправної колонії Сумської області (№ 66) за відбуттям строку покарання (а. п. 215) ;

7) вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.10.2016 року у справі № 592/8860/16-к, провадження № 1-кп/592/480/16 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, вирок набрав законної сили 14.11.2016 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/61971462) (а. п. 1/зв, 136-141, 215, 151, 153, 189, 190, 216) ;

- звільнений 15.05.2019 року з Конотопського виправного центру Сумської області (№ 130) за відбуттям строку покарання (а. п. 151, 153, 215) .

Має постійне місце реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а. п. 217) .

Згідно довідці комунального некомерційного підприємства Білопільської районної ради "Білопільська центральна районна лікарня" № 11/1248 від 04.12.2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на обліку в психіатричному кабінеті не знаходиться, на обліку в наркологічному кабінеті не знаходиться (а. п. 219) .

Згідно довідці заступника начальника Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 № 13017 від 04.12.2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_3 , до адміністративної відповідальності протягом 2019 року притягувався за ч. ч. 1, 2 ст. 178 КУпАП (а. п. 221) .

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - щире каяття (а. п. 2, 244) ; - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (а. п. 2) ; - вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин (відсутність постійного та стабільного заробітку, негативні життєві умови, складне матеріальне становище, безробіття, зростання в неповній сім`ї) (а. п. 1) ; - молодий вік винного у вчиненні злочину (а. п. 1, 217, 218) ; - повне визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (а. п. 244) .

Крім того, враховуючи, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, мають бути суворо додержані вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, - щире каяття обґрунтовується тим, що таке каяття є добровільним, тобто таким, що базується на внутрішньому переконанні особи. Щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки та характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчиненні кримінального правопорушення.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що таке сприяння є добровільним, тобто таким, що базується на внутрішньому переконанні особи. Сприяння розкриттю кримінального правопорушення здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою протиправну діяльність та/або про таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, - вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин обґрунтовується тим, що поєднання несприятливих для особи обставин фізичного, матеріального або морального характеру, що негативно впливають на основні умови її життя, заподіюють особі страждання, негативно впливають на її психіку, можуть викликати у неї стан розпачу, надмірну дратівливість, що не сприяє належному здійсненню самоконтролю поведінки, послаблюють волю особи, знижують її опірність негативним умовам, підсилюють роль ситуативних моментів. Впливаючи на свідомість особи, ці негативні чинники визначають вибір лінії поведінки людини. Визнання цієї обставини такою, що пом`якшує покарання, пояснюється тим, що особа знаходиться під виливом відповідних негативних зовнішніх чинників (тяжких особистих, сімейних чи інших обставин) , які здійснюють тиск на свідомість та волю особи, обмежуючи свободу вибору варіанту поведінки, та схиляють до вчинення суспільно небезпечного діяння. Крім того, наявність цієї обставини свідчить, як правило, про випадковість злочину, про відсутність у винного антисоціальних установок. КК України не розкриває конкретного змісту цієї обставини, що пом`якшує покарання. Визнання тих чи інших чинників тяжкими особистими, сімейними чи іншими обставинами здійснюється судом. Встановити вичерпний перелік їх у законі неможливо. Юридична теорія та судова практика тяжкими особистими, сімейними чи іншими обставинами визнає: тяжку хворобу винного, його рідних, близьких або інших осіб; складні взаємовідносини в сім`ї; пережиту душевну травму; стихійне лихо, гострий конфлікт в сім`ї, на роботі; відсутність заробітку; неможливість утримувати сім`ю; негативні життєві умови; складне матеріальне становище; безробіття; несприятливі житлові умови, епідемії. Збіг цих обставин здійснює вплив на формування мотивів вчинення злочину, послаблює волю особи та обумовлює вибір злочинної поведінки. Особа вчиняє злочин з метою усунення або послаблення впливу тяжких обставин, їх негативних наслідків, або в результаті того, що вплив цих обставин на психіку особи послабив її вольовий контроль, знизив її увагу, обережність, здатність керувати своїми діями. Навіть одна, але тяжка обставина може вплинути на психіку особи, послабити волю, знизити її опірність ситуації, що згідно з морально-етичними нормами суспільства викликає поблажливе ставлення до особи, яка вчинила злочин. Таким чином, враховуючи те, що певні тяжкі обставини (обставина) виступають домінантою у мотивації злочинної поведінки особи, і вона вчиняє злочин для того, щоб уникнути подальшого негативного впливу цих обставин (обставини) , або внаслідок того, що вплив цих обставин (обставини) на психіку особи знизив її здатність керувати своїми діями, вчинення злочину під впливом тяжкої особистої, сімейної чи іншої обставини (обставин) є підставою для поблажливого ставлення до особи, яка вчинила злочин, з боку суду та визнання цієї обставини такою, що пом`якшує покарання.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, - молодий вік винного у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що молодий вік винного може свідчити про відсутність у винної особи стійких злочинних навичок, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, - повне визнання особою своєї вини у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що така особа заслуговує поблажливого ставлення до себе, оскільки вона щиро каючись у вчиненні злочину, викладає всі обставини вчиненого, що сприяє встановленню істини по справі, тобто розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, суд вважає: - рецидив кримінальних правопорушень (а. п. 1, 114-141, 149-153, 214-216, 226-240) ; - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а. п. 220) .

Отже, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, враховуючи наявність п`яти обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, згідно ст. 66 КК України, переслідуючи мету забезпечення пропорційності соціально виправданих цілей покарання, реалізуючи принцип справедливості покарання, беручи до уваги думку прокурора ОСОБА_8 , думку захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , думку обвинуваченого ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про доцільність, можливість та необхідність при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, із врахування ст. 68 КК України, у виді арешту. Строк арешту позбавлення волі суд визначає залежно від тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, з урахуванням наявності п`ятьох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України.

Потерпілим ОСОБА_11 цивільний позов до ОСОБА_7 не був пред`явлений ані під час досудового розслідування, ані до початку судового розгляду (а. п. 2, 223) .

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України (а. п. 223-225) .

Крім того, суд бере до уваги ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.06.2023 року у справі № 592/19612/19, провадження № 1-кп/592/90/ 23, якою у задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, було відмовлено. Було ухвалено обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Було ухвалено покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 зобов`язання виконувати покладені на нього обов`язки до 25.08.2023 року включно, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; 3) уникати спілкування з потерпілим, свідками; 4) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично буде проживати на час судового розгляду без дозволу слідчого, прокурора, суду; 5) не відвідувати місця, визначені судом, а саме: місця скупчення людей; 6) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 7) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі наявності) . Обвинуваченого ОСОБА_7 письмово під розпис було ухвалено повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює прокурор Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_8 або інший прокурор зі складу групи прокурорів. Ухвала набрала законної сили 05.07.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111870609, https://reyestr.court.gov.ua/Review/111985317) (а. п. 199-201) .

Отже, суд дійшов висновку про те, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний відносно ОСОБА_7 ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми 29.06.2023 року, слід залишити колишнім у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № 19/119/11-1/2708е від 29.11.2019 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 785,05 грн. , слід відшкодувати за рахунок ОСОБА_7 на користь держави (а. п. 222) .

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту фактичного його затримання для направлення в установу відбування покарання у виді арешту.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 615 КПК України; ст. ст. 11, 12, 56, 51, 60, 65-67, 100, 185 КК України, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Речові докази, а саме: - спортивну кофту "Fila" , передану 03.12.2019 року на відповідальне зберігання представниці потерпілого ОСОБА_13 , - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_11 ; - компактдиск DVD-R, на якому міститься відеозапис з камери відеоспостереження магазину "Економклас" , що розташований за адресою: 40009, м. Суми, вул. Набережна ріки Стрілки, буд. 8, за 18.11.2019 року, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № 19/119/11-1/2708е від 29.11.2019 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 785,05 грн. , відшкодувати за рахунок ОСОБА_7 на користь держави.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного його затримання для направлення в установу відбування покарання у виді арешту.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний відносно ОСОБА_7 ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми 29.06.2023 року, залишити колишнім у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який постановив вирок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1