1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/5564/23 1-кс/335/1817/2023
17 липня 2023 року м. Запоріжжя
Слідчий звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив наступне.
В ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи організували завезення до м. Запоріжжя тютюнових виробів без марок акцизного податку (електронних цигарок) та подальшу їх реалізацію у торгових точках у м. Запоріжжя з метою отримання прибутку. Так, у магазині з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого на зупинці громадського транспорту «Вул. Базарна» по пр. Соборному в м. Запоріжжя, маються стелажі із тютюновою продукцією без марок акцизного податку.
Рідини, що використовуються в електронних сигаретах, рідкі суміші хімічних речовин, що містять або не містять нікотин, використовуються для створення пари в електронних сигаретах та містяться, зокрема, в картриджах, заправних контейнерах та інших ємностях (п. п. 14.1.56 прим. 4 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, далі -ПКУ).
Пунктом 215.1 ст. 215 ПКУ до підакцизних товарів віднесено, зокрема, рідини, що використовуються в електронних сигаретах.
Згідно п. 226.1 ст. 226 ПКУ у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.
Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу чи ємності (упаковці) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів (п. 226.2 ст. 226 ПКУ).
1.Так, в під час проведення 12.07.2023 обшуку магазину «ВЕЙП ШОП», розташованого на зупинці громадського транспорту «вул. Базарна» по пр. Соборному в м. Запоріжжі було виявлено та вилучено електронні пристрої «VAAL GLAZ» 6500, у кількості 20 шт.; електронні пристрої «GORIN» 2000, у кількості 14 шт.; рідина для електронних пристроїв «HYSTERIA» 100 мл., у кількості 56 шт.
Посилаючись на те, що вилучені речі є речовими доказами у кримінальному провадженні та мають доказове значення для доведення обставин, що підлягають доказуванню у ході досудового розслідування, оскільки на них могли зберегтися сліди кримінального правопорушення, у зв`язку із чим необхідно забезпечити їх збереження для подальшого проведення слідчих та інших процесуальних дій, слідчий просив суд накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.
Слідчий в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Власник майна в судове засідання не викликався, оскільки власника в ході обшуку не встановлено.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання слідчого проведено без фіксації судового процесу.
Вивчивши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
На підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2023 слідчим 12.07.2023 проведено обшук магазину «ВЕЙП ШОП», розташованого на зупинці громадського транспорту «вул. Базарна» по пр. Соборному в м. Запоріжжі, під час якого виявлено та вилучено речі зазначені в клопотанні.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Досліджені слідчим суддею матеріали кримінального провадження містять достатні дані для висновку, що вилучений слідчим під час проведення обшуку електронні пристрої та рідина для них, можуть містити відомості, які можливо використати як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Стороною обвинувачення також доведено існування ризиків того, що незастосування арешту шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження зазначеним майном може призвести до його приховування, знищення, та відчуження.
На переконання слідчого судді, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного вище майна з метою забезпечення збереження речових доказів є необхідним на даній стадії кримінального провадження і потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна. Накладення арешту на вищезазначене майно відповідає потребам досудового розслідування та сприятиме досягненню дієвості кримінального провадження.
З урахуванням вищевикладеного та думки власника майна, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання слідчого про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 12.07.2023 під час проведення обшуку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого на зупинці громадського транспорту «вул. Базарна» по пр. Соборному в м. Запоріжжі, а саме на:
-електронні пристрої «VAAL GLAZ» 6500, у кількості 20 шт.;
-електронні пристрої «GORIN» 2000, у кількості 14 шт.;
- рідина для електронних пристроїв «HYSTERIA» 100 мл., у кількості 56 шт., із забороною відчуження, розпорядження та користування ним.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокуророві, особі, щодо майна якої вирішувалось питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1