Номер провадження: 11-кп/813/358/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м.Одеси від 30 вересня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000806 від 07 серпня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Фрунзовка Одеської області, громадян України, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 27.05.2019 Великомихайлівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнився 16.04.2021 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених

обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України та йому призначено покарання:

-за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;

-за ч.4 ст.358 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

Вирішено питання стосовно процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Строк відбуття покарання відраховується з моменту звернення вироку до виконання та фактичного прибуття обвинуваченого до місць позбавлення волі.

Згідно з вироком суду першої інстанції, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_7 виник кримінально протиправний умисел спрямований на підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, а саме паспорта громадянина України.

Так, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час знаходячись за адресою: м.Одеса, Привокзальна площа 2, у підземному переході знайшов сумку з речами в якій знаходився паспорт громадянина України, на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Фрунзівським РС ГУ ДМС України в Одеській області 14.03.2016 року. Таким чином ОСОБА_7 шляхом знахідки придбав вище вказаний паспорт громадянина України.

В подальшому, ОСОБА_7 знаходячись у невстановленому дізнанням місці та час, діючи з прямим умислом, підробив офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, а саме паспорт громадянина України серії та номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом вклеювання своєї фотокартки до зазначеного паспорту.

Крім того, 05 серпня 2021, більш точного часу в ході дізнання не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні АТ «Ідея Банк», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 54, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою використання завідомо підробленого документу для оформлення кредиту, пред`явив працівнику АТ «Ідея Банк» ОСОБА_9 , завідомо підроблений паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія та номер НОМЕР_1 із вклеєною своєю фотокарткою, таким чином використав в якості підтвердження своєї особи завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права.

Після цього, 06 серпня 2021 року, більш точного часу в ході дізнання не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул.Маршала Малиновського 1/1, будучи зупиненим оперуповноваженими СКП відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_10 , та капітаном поліції ОСОБА_11 на вимогу останнього в порядку ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», діючи з прямим умислом, з метою використання підробленого документу, пред`явив, таким чином використав, в якості підтвердження особи завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, а саме паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія та номер НОМЕР_1 .

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, які її подала.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій він не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій та ступінь доведеності вини, просив призначити йому більш м`яке покарання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Обвинуваченому не було відомо про те, що судовий розгляд буде проведений у спрощеному провадженні.

В свою чергу на досудовому розслідуванні працівники поліції запевнили його, що за вчинення кримінальних проступків суд може призначити покарання лише у виді штрафу.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

У судове засідання апеляційного суду призначене на 15.02.2022 року обвинувачений ОСОБА_7 з`явився, однак за його клопотанням судове засідання було відкладено, про час та місце наступного судового засідання ОСОБА_7 був повідомлений, про що свідчить його підпис у розписці. (т.2, а.к.п.59)

У судове засідання, призначене на 05.12.2022 року ОСОБА_7 , будучи повідомленим належним чином, не з`явився, з заявами та клопотаннями про відкладення апеляційного розгляду не звертався.

З цих підстав, ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.12.2022 до обвинуваченого ОСОБА_7 був застосований привід у наступне судове засідання, який виконаний не був.

У судове засідання, призначене на 02.02.2023 року ОСОБА_7 не з`явився, з заявами та клопотаннями про відкладення апеляційного розгляду не звертався.

З цих підстав, ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.02.2023 до обвинуваченого ОСОБА_7 був застосований привід у наступне судове засідання, який виконаний не був.

У судове засідання, призначене на 09.03.2023 року ОСОБА_7 не з`явився, з заявами та клопотаннями про відкладення апеляційного розгляду не звертався.

З цих підстав, ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.03.2023до обвинуваченого ОСОБА_7 був застосований привід у наступне судове засідання, який виконаний не був.

У судове засідання, призначене на 20.04.2023 року ОСОБА_7 не з`явився.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до Одеського апеляційного суду з клопотанням про відкладення судового засідання, призначеного на 20.04.2023 року, в зв`язку з сімейними обставинами.

У судове засідання, призначене на 01.06.2023 року ОСОБА_7 не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду повідомлявся шляхом направлення поштовим зв`язком повістки про виклик, з заявами та клопотаннями про відкладення апеляційного розгляду не звертався.

З цих підстав, ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.06.2023 до обвинуваченого ОСОБА_7 був застосований привід у наступне судове засідання, який виконаний не був.

У судове засідання, призначене на 11.07.2023 року ОСОБА_7 не з`явився, з заявами та клопотаннями про відкладення апеляційного розгляду не звертався.

З цих підстав, ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.07.2023 до обвинуваченого ОСОБА_7 був застосований привід у наступне судове засідання.

На виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 11.07.2023 року про привід обвинуваченого ОСОБА_7 в судове засідання, призначене на 15.08.2023 року, надійшов рапорт про те, що ОСОБА_7 відсутній за місцем свого проживання.

Апеляційний суд констатує, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 перебуває в провадженні Одеського апеляційного суду з 02 лютого 2022 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд розцінює поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , як зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування апеляційного розгляду кримінального провадження, що призведе до спливу строків давності та звільнення його від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.401 КК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Положеннями ч.4 ст.405 КК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_7 , а апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для повідомлення обвинуваченого ОСОБА_7 про час та місце судового засідання, в тому числі і застосування приводів, апеляційний суд, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 .

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі обвинуваченим не оскаржуються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив апеляційний суд призначити йому більш м`яке покарання.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є надмірно суворим та не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

З оскарженого вироку убачається, що суд першої інстанції врахував при призначенні покарання ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.65 КК України, в якості обставини, що пом`якшує покарання щире каяття.

При цьому, суд першої інстанції врахував обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , - рецидив кримінальних правопорушень.

Між тим, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, має непогашені судимості, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, постійного місця роботи не має.

З огляду на викладене, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі посилаючись на те, що саме цей вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю поглинув менш суворе покарання за ч.1 ст.358 КК України, більш суворим за ч.2 ст.358 КК України.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, маючи не зняті та непогашені судимості, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що покарання у виді обмеження волі на строк один рік та шість місяців буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржений вирок суду без змін.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4