465/1604/15-к
1-в/465/96/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року місто Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника у майні,

встановив:

приватний виконавець виконавчого округу Львівської області ОСОБА_3 звернувся до суду із поданням про виділення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами.

Від заявника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до частини другої статті 443 ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Дослідивши матеріали подання та надані докази, суд вважає, що подання підлягає до частвого задоволення, з таких підстав.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_3 перебуває зведене виконавче провадження № 65505653:

ВП № 64256033 від 22.01.2021 року з примусового виконання виконавчого листа №465/1604/15-к від 01.03.2018 року, виданого Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Московським РУТУ МВС України в м. Києві 14.01.1997р., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 , ( АДРЕСА_3 ) 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

ВП №64294953 від 26.01.2021 року з примусового виконання виконавчого листа №465/1604/15-к від 01.03.2018 року виданого Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Московським РУТУ МВС України в м. Києві 14.01.1997р., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ) 1 827 (Одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень 80 коп. матеріальної шкоди та 150000 (Сто п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Згідно відповідей банківських установ у боржника відсутні кошти для виконання виконавчого листа №465/1604/15-к, виконавчого листа №465/1604/15-к від 01.03.2018, виданих Франківським районним судом м. Львова.

Згідно відповіді МВС у боржника на праві приватної власності відсутні транспортні засоби.

Згідно відповіді на запит до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, інформація стосовно боржниці-фізичної особи щодо сумі доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та суд утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді на запит про наявні рахунки у боржників-юридичних осіб та/або( фізичних осіб-підприємців, а також рахунки, відкриті боржником-юридичною особою через свої відокремлені підрозділи боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі №461/2913/17 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя від 18.11.2019 визнано за ОСОБА_7 право власності на: 1/2 частку квартири АДРЕСА_4 , 1/2 частку квартири АДРЕСА_5 , 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_6 , у спільному майні подружжя, придбаного під час шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Щодо квартири АДРЕСА_4 , то 19.05.1995р. укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_7 придбав цю квартиру.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відлчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ( ОСОБА_7 : код платника податків: НОМЕР_2 ), номер ідентифікаційної довідки 336771102, дата формування : 23.06.2023р., за ОСОБА_7 зареєстрована на праві спільної часткової власності: 1/2 квартири, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_7 , загальна площа (кв.м): 41.2, житлова площа (кв.м): 17.5, Опис: одна житлова кімната, кухня ( рішення Галицького районного суду м.Львова від 18.11.2019р., реєстр права вланості на нерухоме майно від 25.12.2003р., реєстраційний номер : 3019878); 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_8 , загальна площа (кв.м): 88.3, житлова площа (кв.м): 37.6, матеріал стін: цегла, Опис: згідно технічного паспорта. ( документи, подані для реєстрації - договір купівлі-продажу житлового будинку від 26.12.2014р., рішення Галицького районного суду м.Львова від 18.11.2019р.) ; 1/1 квартири, реєстраційний номер майна 14167166, за адресою: АДРЕСА_9 , загальна площа (кв.м): 34,2, житлова площа (кв.м): 22,2, технічний опис майна: квартира складається з однієї житлової кімнати та кухні. Форма власності: приватна, дата внесення запису 16.03.2006р., підстава виникнення: свідоцтво про право на спадщину №5-1582, 19.04.1999, видане Першою Львівською держнотконторою.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №4 від 11.10.2021 р. боржниця ОСОБА_4 в період з 07.07.1990 р. по 14.03.2017 р. перебувала в шлюбі з ОСОБА_7 .

Отже, виділ частки квартири, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_7 ., загальна площа (кв.м): 41.2, житлова площа (кв.м): 17.5, Опис: одна житлова кімната, кухня, житлового будинку за адресою: АДРЕСА_8 , загальна площа (кв.м): 88.3, житлова площа (кв.м): 37.6, матеріал стін: цегла, Опис: згідно технічного паспорта. є необхідною та законною мірою з примусового виконання виконавчого листа №1 №465/1604/15-к від 01.03.2018р., виданого Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_4 1827 гривень 80 коп. матеріальної шкоди та 150000 тисяч гривень моральної шкоди на користь ОСОБА_6 та з примусового виконання виконавчого листа №2 №465/1604/15-к від 01.03.2018р., виданого Франківським районним судом мюЛьвова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 150 000 гривень моральної шкоди, а тому подання в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується визначення частки боржника ОСОБА_4 у нерухомому майні: квартирі, реєстраційний номер майна 14167166, за адресою: АДРЕСА_9 , загальна площа (кв.м): 34,2, житлова площа (кв.м): 22,2, технічний опис майна: квартира складається з однієї житлової кімнати та кухні. Форма власності: приватна, дата внесення запису 16.03.2006р., підстава виникнення: свідоцтво про право на спадщину №5-1582, 19.04.1999, видане Першою Львівською держнотконторою, то державним виконавцем не надано суду доказів, що зазначене майно є спільним майном ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . Відповідно до рішення Галицького районного суду м.Львова спільним майном подружжя визнано квартиру АДРЕСА_10 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилом частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні передбачений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Статтею 370 ЦК України також встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 85, 87 постанови від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20) сформулювала правовий висновок, згідно з яким якщо боржнику разом з іншими особами належить майно на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики Європейського суду з прав людини це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

У постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 643/16464/17 (провадження № 61-4405) Верховний Суд, виходячи із обставин справи, вважав за можливе за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визначивши ідеальну частку боржника у спільній сумісній власності.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року по справі № 367/6231/16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена.

З урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу із боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на майно, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 464/2227/17.

При вирішенні питання суд враховує, що визначення частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільного процесуального законодавства. При розгляді подання державного виконавця в порядку ст.443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу.

Встановивши, що на момент звернення заявника до суду із поданням про визначення частки майна боржника, нерухоме майно: адреса нерухомого майна: АДРЕСА_7 , загальна площа (кв.м): 41.2, житлова площа (кв.м): 17.5, Опис: одна житлова кімната, кухня , житловий будинок за адресою: АДРЕСА_8 , загальна площа (кв.м): 88.3, житлова площа (кв.м): 37.6, матеріал стін: цегла, Опис: згідно технічного паспорта, є спільною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , на момент розгляду подання нерухоме майно залишається у спільній власності цих же осіб, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення подання шляхом визначення 1/2 частки, яка належить ОСОБА_4 у спільній власності на вказане нерухоме майно.

Щодо вимоги про визначення частки ОСОБА_4 у квартирі, за адресою: АДРЕСА_11 , загальною площею (кв.м): 34,2, то у її задоволенні необхідно відмовити, виходячи із наявних у матеріалах справи розбіжностей щодо номера квартир. Державним виконавцем не надано суду доказів, що зазначене майно є спільним майном ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . Відповідно до рішення Галицького районного суду м.Львова спільним майном подружжя визнано квартиру АДРЕСА_10 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-260, 353, 354, 443 ЦПК України, суд -

постановив:

Подання задовольнити частково.

Визначити частку боржника ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) у нерухомому майні:

1.житловому будинку, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_8 , загальна площа (кв.м): 88.3, житлова площа (кв.м): 37.6, матеріали стін: цегла, опис: згідно технічного паспорта у розмірі .

2.квартирі, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_7 , загальна площа (кв.м): 41.2, житлова площа (кв.м): 17.5, технічний опис майна: квартира складається з однієї житлової кімнати та кухні, у розмірі .

У решті вимог подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 31 липня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1