Справа № 529/855/23
Провадження № 1-кп/529/212/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000165 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Полтави, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, невійськовозобов`язаного, не працюючого, який являється особою з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

15 квітня 2023 року близько 17 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи поряд з магазинами, розташованими по АДРЕСА_2 , під час словесної сварки з колишньою дружиною ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілій ОСОБА_6 декілька ударів кулаком правої руки по лівому та правому передпліччю останньої та декілька ударів в ділянку лівого колінного суглобу. У результаті нанесених обвинуваченим ОСОБА_4 ударів потерпілій ОСОБА_6 , остання отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді гематоми м`яких тканин середньої та нижньої третини лівого передпліччя, синців шкіри нижньої третини правого передпліччя та ділянки лівого колінного суглобу.

Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторін кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності. При цьому вказав, що 15 квітня 2023 року близько 17 год. 30 хв. він, перебуваючи поряд з магазинами, розташованими по АДРЕСА_2 , під час словесної сварки з колишньою дружиною ОСОБА_6 , наніс останній декілька ударів кулаком правої руки по лівому та правому передпліччю та декілька ударів в ділянку лівого колінного суглобу. Обвинувачений вказав, що його дії були спроваковані самою потерпілою, яку він застав з коханцем. Пояснив, що розлучення між ними було фіктивне, вони продовжували проживати як чоловік та жінка, та потерпіла та їх спільна донька продовжували перебувати на його утриманні. Вказав, що щиро розкаюється у вчиненому та просив його суворо не карати. ОСОБА_4 вказав, що не визнає цивільний позов потерпілої до нього, посилаючись на його необґрунтованість та надмірне завищення заявленого розміру моральної шкоди.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, щиро розкаюється у вчиненому, раніше не судимий, являється особою з інвалідністю ІІ групи, має на утриманні неповнолітню дитину, а тому просила призначити йому мінімальне покарання у вигляді штрафу. Захисник обвинуваченого вказала, що заявлений потерпілою розмір моральної шкоди є необґрунтованим, не надано жодних належних та допустимих доказів. Також вказала, що конфліктна ситуація була спровокована саме поведінкою потерпілої, а тому просила відмовити у задоволенні цивільного позову.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що повністю погоджується з позицією свого представника - адвоката ОСОБА_7 . Потерпіла вказала, що вона наполягає на суворому покаранні для обвинуваченого та просить провести судове засідання у справі за її відсутності.

Представник потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її та потерпілої відсутності.

Прокурор ОСОБА_3 вказала, що в судовому засіданні було достеменно встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим у його вчиненні та призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп. Щодо вирішення цивільного позову покладалась на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку за ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю, не заперечував фактичні обставини кримінального провадження, правильно розуміє та усвідомлює зміст обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, а також те, що обставини кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_4 за фактом нанесення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, іншими учасниками судового провадження не оспорюються, після роз`яснення обвинуваченому та іншим учасникам кримінального провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження був обмежений допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу цього обвинуваченого, з визнанням недоцільності дослідження інших доказів, що стосуються обвинувачення.

Суд пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є визнання своєї вини та щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення стосовно колишнього подружжя.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статтей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наслідки його вчинення, бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, являється особою з інвалідністю ІІ групи, характеризується задовільно.

Враховуючи викладене, загальні засади призначення покарання - законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєні кримінальні правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Вирішення питання щодо цивільного позову.

Потерпіла ОСОБА_6 звернулася з цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди у розмірі 40 000,00 грн. В обґрунтування позову вказано, що розмір моральної шкоди визначено виходячи із засад розумності і справедливості, з урахуванням характеру та глибини фізичних і душевних страждань потерпілої ОСОБА_6 , яких вона зазнала внаслідок протиправних дій обвинуваченого, перебування у депресивному стані, порушення нормального устрою життя внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник - адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, у наданих суду заявах просили розглянути справу за їхньої відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що не визнає цивільний позов та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що заявлений потерпілою розмір моральної шкоди є необґрунтованим.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що підтримує позицію обвинуваченого та просить відмовити у задоволенні цивільного позову.

Розглянувши цивільний позов, вислухавши доводи цивільного відповідача та його представника, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» № 4 від 31.03.1995, розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає у межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Розглянувши позов потерпілої про відшкодування їй моральної шкоди, суд дійшов висновку, що дійсно протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_4 була спричинена потерпілій ОСОБА_6 моральна шкода, що проявилася у фізичному болі та стражданнях, яких остання зазнала через отримані тілесні ушкодження, переживаннях, хвилюваннях, незручностях в організації свого життя, порушенні нормальних життєвих зв`язків, вимушених змінах у її життєвих стосунках, затраченому часі та зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану, а тому вона підлягає відшкодуванню потерпілій цим обвинуваченим.

Щодо розміру моральної шкоди у сумі 40 000,00 грн, суд вважає, що заявлені потерпілою вимоги є завищеними, оскільки потерпіла не надала суду достатніх та належних доказів, які б підтверджували заявлений нею розмір завданої моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування потерпілій моральної шкоди, суд враховує ступінь тяжкості завданих потерпілій тілесних ушкоджень, які є легкими, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, глибину моральних страждань потерпілої, те, що обвинувачений є колишнім чоловіком потерпілої і кримінальне правопорушення відповідно вчинено щодо колишнього подружжя. В свою чергу, суд враховує відсутність тяжких наслідків вчиненого кримінального правопорушення, те, що потерпілій завдано тілесні ушкодження лише у вигляді гематоми та синців, без інших більш тяжких травм. Потерпілою не надано суду доказів проходження нею лікування у медичному закладі чи амбулаторно як щодо тілесних ушкоджень, так і стосовно депресивного стану.

Виходячи з вказаних обставин, враховуючи глибину та ступінь моральних і фізичних страждань потерпілої, керуючись принципами розумності, співмірності та справедливості, суд дійшов висновку, що цивільний позов про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду розмірі 5 000,00 грн.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 65, 66, 67, ч. 2 ст. 125 КК України, ст. ст. 128, 349, 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

В іншій частині цивільного позову - відмовити.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду, за виключенням тих обставин, що не були досліджені в судовому засіданні, може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1