Справа № 127/7484/23
Провадження № 1-кс/127/3025/23
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

заявника скарги: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 від 23 лютого 2023 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення її в якості потерпілої у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000842 від 22.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 256 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із вищевказаною скаргою, в якій просила:

1. Скасувати постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 від 23.02.2023 про відмову ОСОБА_3 у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0000842.

2. Зобов`язати уповноважену особу четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснити процесуальні дії, по залученню ОСОБА_3 до кримінального провадження №0000842 в якості потерпілої, відповідно до вимог ч. 2 ст. 55 КПК України, та вручення їй пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілої.

Скарга мотивована тим, що на досудовому розслідуванні четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому перебуває кримінальне провадження v.

ОСОБА_3 звернулась до слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 із клопотанням про залучення її як потерпілої у кримінальному провадженні №0000842 від 22.09.2022.

Однак, постановою слідчого ОСОБА_4 від 23.02.2023 відмовлено ОСОБА_3 у визнані її потерпілою, з якою заявниця не погоджується., а тому звернулась до суду із даною скаргою.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала заявлені в скарзі вимоги, просила задовольнити скаргу з наведених у ній підстав.

Слідчий ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явилася, однак надала суду для огляду матеріали кримінального провадження №0000842.

Відповідно до частини третьої статті 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що в даному випадку, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, заслухавши думку заявника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, матеріли кримінального провадження №0000842, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в провадженні слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000842 від 22.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 256 КК України.

Реєстрації кримінального провадження передувало те, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.08.2022 по справі №127/18459/22 зобов`язано уповноважену особу ВП №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 08.08.2022.

На виконання вимог даної ухвали 22.09.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000842.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000842 від 22.09.2022 слідує, що: «21.09.2022 до ЧЧ ВП №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області надійшла ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2022 року №127/18459/22, яка зобов`язує уповноважену особу ВП №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області внести відомості до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 256 КК України за скаргою ОСОБА_5 »

Правова кваліфікація у кримінальному провадженні визначена за ч. 2 ст. 256 КК України.

20.02.2023 ОСОБА_3 звернулась до слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 із клопотанням про залучення її як потерпілої у кримінальному провадженні №0000842 від 22.09.2022.

Однак, постановою слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 від 23 лютого 2023 року відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000842 від 22.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 256 КК України.

Вказана постанова мотивована тим, що на даний час, в ході досудового розслідування не було встановлено будь-яких даних, котрі б вказували на наявність збитків, заподіяних ОСОБА_3 .

Надаючи оцінку на предмет обґрунтованості постанови слідчого про відмову у визнані потерпілим суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. (ч. 2 ст. 55 КПК)

Положеннями частини п`ятої вказаної норми передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З матеріалів справи слідує, що звертаючись до слідчого з клопотанням від 20.02.2023 про залучення у якості потерпілого до кримінального провадження №0000842 від 22.09.2022 ОСОБА_3 зазначила, що: «Даною злочинною організацією, мені та членам моєї сім`ї, вже завдано і продовжує завдаватись істотна моральна, психічна, фізична та матеріальна шкода, оскільки з боку правоохоронних органів не вжито жодних заходів спрямованих на припинення вчинення кримінальних правопорушень. З незаконного захоплення та знищення споруди, мені власнику даного нерухомого майна, створено протидію законній господарській діяльності та незаконне обмеження доступу до власного нерухомого майна, нежитлового приміщення магазину 18, по АДРЕСА_1 нанесено тілесні ушкодження, які приховано працівниками поліції, та не вжито ніяких заходів з припинення цілої низки повторюваних латентних пов`язаних з предикатними кримінальних правопорушень, що мною зафіксовано».

Однак, жодних доказів завдання ОСОБА_3 моральної, матеріальної, фізичної шкоди, ні до клопотання від 20.02.2023 надісланого слідчому четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 , ні до скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, заявником не надано.

Разом з тим, відповідно до статті 256 КК України заздалегідь не обіцяне сприяння учасникам злочинних організацій та укриття їх злочинної діяльності шляхом надання приміщень, сховищ, транспортних засобів, інформації, документів, технічних пристроїв, грошей, цінних паперів, а також заздалегідь не обіцяне здійснення інших дій по створенню умов, які сприяють їх злочинній діяльності, - караються позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років. Ті самі дії, вчинені повторно або службовою особою з використанням службового становища, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Отже, за диспозицією статті 256 КК України кримінально караним визнається діяння, а саме заздалегідь не обіцяне сприяння учасникам злочинних організацій та укриття їх злочинної діяльності шляхом надання приміщень, сховищ, транспортних засобів, інформації, документів, технічних пристроїв, грошей, цінних паперів, а також заздалегідь не обіцяне здійснення інших дій по створенню умов, які сприяють їх злочинній діяльності.

Однак, в судовому засіданні заявник ОСОБА_3 не змогла конкретизувати та пояснити суду ким саме вчинялося сприяння та якій саме злочинній організації, хто її учасники, та в чому полягає діяльність такої організації.

Як уже зазначалося вище, відповідно до частини першої статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

У своєму клопотанні ОСОБА_3 зазначила про завдання їй моральної, матеріальної та фізичної шкоди.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Однак, жодних доказів завдання моральної шкоди ОСОБА_3 матеріали кримінального провадження не містять.

З огляду на зазначене, постанова слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 від 23 лютого 2023 року, якою відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000842 від 22.09.2022, прийнята у відповідності до вимог статті 55 КПК України.

Враховуючи викладене, не підлягають задоволенню вимоги скарги про зобов`язання уповноваженої особи четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснити процесуальні дії, по залученню ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000842 в якості потерпілої.

Частиною першою та другою статті 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 9, 25, 55, 56, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 від 23 лютого 2023 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення її в якості потерпілої у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000842 від 22.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 256 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя