Справа 755/5261/18 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1021/2023 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого неофіційно менеджером у ФОП « ОСОБА_9 », з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину 2015 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 17.08.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 191 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (штраф не сплачено); 15.02.2018 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень (штраф сплачено); 16.03.2018 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, згідно зі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік

засуджено за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України;

на підставі ч.3 ст.72 КК України ухвалене рішення про самостійне виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 17.08.2016 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 191 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 5 600 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , наприкінці жовтня 2017 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, розмістив через мережу Інтернет на сайті «OLX» оголошення про здачу в оренду даної квартири, без наміру заселення осіб, що будуть її орендувати. У подальшому, 24 жовтня 2017 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи за вказаною вище адресою, після попередньої телефонної розмови з ОСОБА_11 , зустрівся з ним, підписав договір оренди квартири та отримав від останнього грошові кошти в сумі 4 000 грн. Однак, далі, 28 жовтня 2017 року, ОСОБА_7 , зв`язавшись по телефону з ОСОБА_11 повідомив, що здав в оренду вищевказану квартиру за більш дорожчу ціну та повернув останньому на банківський рахунок грошові кошти тільки у розмірі 500 грн., таким чином, довівши свої шахрайські дії до кінця, заподіяв потерпілому матеріальну шкоду у сумі 3 500 грн.

Крім того, 26 жовтня 2017 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , після попередньої телефонної розмови з ОСОБА_10 , зустрівся з ним, підписав договір оренди квартири та отримав від останнього грошові кошти в сумі 11 000 грн., однак, далі, 28 жовтня 2017 року, він зв`язавшись по телефону з ОСОБА_10 , повідомив, що наміру здавати квартиру не мав та гроші не повернув, таким чином, довівши свої шахрайські дії до кінця, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 11 000 грн.

Крім того, 28 жовтня 2017 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , після попередньої телефонної розмови зі ОСОБА_12 , зустрівся з останньою та отримав від неї грошові кошти в сумі 1 000 грн. у вигляді завдатку. Після чого, 04 листопада 2017 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, за адресою м. Київ вул. Попудренка в районі станції метро «Чергнігівська», зустрівшись з потерпілою ОСОБА_12 , підписав договір оренди квартири та отримав від неї ще 4 600 грн., проте, у дальшому, на телефонні дзвінки потерпілої ОСОБА_12 не відповідав, грошові кошти не повернув, таким чином, довівши свої шахрайські дії до кінця, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 5 600 грн.

Крім того, 04 листопада 2017 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 після попередньої телефонної розмови зі ОСОБА_13 , зустрівся з нею та отримав від останньої грошові кошти в сумі 7 500 грн. Однак, у подальшому, на телефонні дзвінки потерпілої ОСОБА_13 не відповідав, грошові кошти не повернув, таким чином, довівши свої шахрайські дії до кінця, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 7 500 грн.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що злочини, за які ОСОБА_7 засуджено за даним виром останній вчинив протягом 2017 року, тобто до ухвалення вироку Печерського районного суду м. Києва від 16.03.2018 року, яким останній раз засуджувався ОСОБА_7 . Наведене, на думку прокурора свідчить про те, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 за даним вироком безпідставно проігнорував вимоги ч.4 ст.70 КК України. Крім цього апелянт вказав на те, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання з випробуванням не було належним чином враховано дані про підвищену суспільну небезпеку його особи, який раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів переважно до покарання у виді штрафу, які достатнього виховного ефекту не призвели, оскільки ОСОБА_7 продовжував вчиняти аналогічні злочини. Вважав, що у ході судового розгляду у суді першої інстанції не було здобуто жодного доказу, який би обґрунтовано вказував на можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. На думку прокурор, лише реальне відбування покарання призведе до наслідків у виді виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України вирок Печерського районного суду м. Києва від 16.03.2018 року виконувати самостійно.

В судовому засіданні обвинуваченим подано клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності. Після роз`яснення обвинуваченому підстав, умов та наслідків звільнення особи від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності, обвинувачений своє клопотання підтримав.

Вислухавши пояснення обвинуваченого та думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходити до висновку про необхідність задоволення клопотання.

Відповідно до положень ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадку коли із моменту вчинення злочину до набрання вироком законної сили закінчилися строки, передбачені частиною першою цієї статті. Як вбачається із матеріалів кримінального провадження із моменту вчинення обвинуваченим злочинів до розгляду справи апеляційним судом строки, передбачені ч.1 ст. 49 КК України закінчилися. Підстав, які би зумовлювали зупинення чи переривання перебігу строків давності відповідно до ч.2 і ч.3 ст. 49 КК України колегією суддів не встановлено. Свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ст. 49 КК України обвинувачений надав. За таких обставин обвинуваченого необхідно звільнити від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ст. 49 КК України.

У відповідності до ч.1 ст. 417 КПК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо нього закриттю із підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

у х в а л и л а :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 рокущодо ОСОБА_7 скасувати.

ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України звільнити із підстав, передбачених ст. 49 КК України, тобто у звязку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0015002 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України закрити із підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

__________________ _________________________ ________________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4