Номер провадження: 11-кп/813/2105/23
Справа № 521/9375/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах захисту ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16.08.2023 року, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.08.2023 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 15.10.2023 року.

Рішення суду мотивоване обґрунтованістю висунутого обвинувачення, наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливістю застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати ухвали суду та постановити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує наступним:

- ризики заявлені прокурором не доведені;

- станом на 17.07. 2023 року в ОСОБА_7 встановлений та підтверджений діагноз : туберкульоз легень;

- обвинувачений має соціальні зв`язки, а саме , що він проживає в шлюбі з ОСОБА_8 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2012 року народження, дружина ОСОБА_8 на даний час перебуває на 8 місяці вагітності та потребує також його допомоги.

В судове засідання прокурор, будучи належним чином повідомленою, не з`явилась, до початку судового розгляду апеляційної скарги, подала заперечення та просила судовий розгляд проводити без її участі.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Частина перша ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наданих суду матеріалів судового провадження вбачається, що наведені законодавчі вимоги судом першої інстанції під час вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 дії запобіжного заходу, виконані належним чином.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_9 є громадянином України, не працює, має місце проживання, одружений, однак не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності та обвинувачується на даному етапі у вчиненні не тяжких та тяжких злочинів за які законом передбачено максимальне покарання до шести років позбавлення волі, що вказує на відсутність у нього певних соціальних зв`язків у місці проживання.

При цьому, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та можливе покарання, яке загрожує в разі визнання його винуватим, обвинувачений може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини.

Крім того, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, наявність у нього ряду судимостей та скоєння ним злочинів, за яким йому висунуто обвинувачення в період іспитового строку, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що існує ризик того, що ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані з злочинами проти власності, оскільки не працює та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі.

Водночас апеляційний суд не в змозі прийняти до уваги викладені стороною захисту дані про наявність на утриманні у обвинуваченого неповнолітньої дитини та його матері, оскільки будь яких належних доказів на підтвердження зазначеної обставини, стороною захисту апеляційному суду не надано.

Інших доводів на спростування вищенаведеного апеляційному суду не надано.

Більш того, як зазначила в запереченнях на апеляційну скаргу прокурор, обвинувачений ОСОБА_7 на даний час притягується до кримінальної відповідальності:

- у Малиновському районному суді м. Одеси за ч.2 ст.309КК України;

- у Приморському районному суді м. Одеси за ч.2 ст.309 КК України;

- у Біляївському районному суді Одеської області за ч.2 ст.309 КК України;

- у Кіровському районному суді м. Кіровограда за ч.2 ст.309 КК України, де 18.07.2023 року постановлено ухвалу про привід обвинуваченого ОСОБА_7 ;

- у Шевченковському районному суді м. Києва за ч.3 ст.185 КК України, де ухвалою від 17.07.2023 року ОСОБА_7 оголошено у розшук та надано дозвіл на його затримання.

Таким чином апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника обвинуваченого щодо необґрунтованості ризиків, оскільки зазначені обставини районним судом свідчать про існування встановлених вище ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційним судом враховуються доводи сторони захисту стосовно наявності у обвинуваченого певних соціальних зв`язків, однак вказані обставини не є достатніми та такими, які можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд звертає увагу, що апеляційний суд перевіряє законність постановлення оскаржуваної ухвали на момент її постановлення, а доцільність необхідності подальшого тримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час, під час якого також будуть перевірені факти щодо існування або зменшення заявлених у клопотанні прокурора ризиків.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до ОСОБА_7 , оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Стан здоров`я обвинуваченого, як видно також був врахований при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу, а посилання захисника про наявність у обвинуваченого хронічного захворювання не може слугувати самостійною підставою для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки будь-яких відомостей про те, що стан здоров`я обвинуваченого унеможливлює його подальше перебування в умовах установи попереднього ув`язнення матеріали провадження не містять.

В умовах слідчого ізолятора медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 196, 403, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах захисту ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16.08.2023 року, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою- залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4