ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2023 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/12359/20 відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кілія Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.01.2018 вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 09.07.2018 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року 8 місяців позбавлення волі (звільнився 09.03.2020 за відбуттям строку покарання),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , після звільнення з місць позбавлення волі, а саме з ДУ «Одеська виправна колонія №14», починаючи з 06.03.2020, в порушення постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 від 03.02.2020 та покладених на нього судом обов`язків, а також обов`язків особи, яка перебуває під адміністративним наглядом, передбачених п.п. «а», «в» та «г» ст. 9 ЗУ «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», будучи двічі попередженим 06.03.2020 та 16.03.2020 про кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України та про обов`язок прибуття у визначений строк до обраного ним місця проживання, діючи з прямим умислом, з метою ухилення від адміністративного нагляду, з мотивів неповаги до органів державної влади та встановленого порядку адміністративного нагляду, маючу відповідну можливість, без поважних причин не прибув у визначений с трок до обраних ним місць проживання за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , а проживав за іншими адресами за межами м. Одеси, не повідомивши про це відповідні державні органи.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, не визнав та відмовився від надання показів у суді.

На підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті, органом досудового слідства були надані наступні докази:

- рапорт працівника поліції від 23.04.2020 про порушення ОСОБА_6 правил адміністративного нагляду;

- рапорти працівника поліції від 24.04.2020 про порушення ОСОБА_6 правил адміністративного нагляду;

- рапорт працівника поліції від 4.05.2020 про порушення ОСОБА_6 правил адміністративного нагляду;

- довідка про оголошення ОСОБА_6 постанови суду про встановлення адміністративного нагляду;

- копія ухвали судді Малиновського районного суду міста Одеси від 03.02.2020 про встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_6 ;

- лист директора КУ «Одеський міський центр реінтеграції осіб без визначеного місця проживання» від 09.04.2020 про непроживання ОСОБА_6 в центрі;

- копія довідки про звільнення ОСОБА_6 з місця позбавлення волі серії ОДС №17804 з зазначенням місця майбутнього проживання;

- довідка про ознайомлення ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України від16.03.2020;

- пояснення ОСОБА_6 від 16.03.2020 з зазначенням місця його проживання та зобов`язанням повідомлення органу поліції про зміну місця проживання;

- довідка голови ОСББ «Петрівський» від 18.05.2020 про непроживання ОСОБА_6 та його родичів за адресою: АДРЕСА_3 ;

Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.

Крім вищеперелічених доказів, визнаних судом належними та допустимими, стороною обвинувачення були надані інші докази, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.05.2020;

- попередження ОСОБА_6 про неприпустимість вчинення домашнього насильства від 16.03.2020;

- статут КУ «Одеський міський центр реінтеграції осіб без визначеного місця проживання»;

Надаючи оцінку цім доказам сторони обвинувачення, суд визнає ці докази неналежними, в зв`язку із неможливістю їх використання для встановлення обставин, які мають значення для справи.

Судовий розгляд даного кримінального провадження, був проведений з дотриманням принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності. Діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих /розшукових/ дій для встановлення вини чи невинуватості обвинуваченого, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.

Судом врахована також практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, згідно яких Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання ОСОБА_6 винуватим у інкримінуємому йому діянні, суд керується стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України, що передбачають: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Аналіз вищенаведених досліджених документів, у їх сукупності, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого у порушенні правил адміністративного нагляду випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченого у судовому засіданні доведена повністю.

Піддаючи оцінці зібрані органом досудового слідства докази вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, як окремо так і в їх сукупності, суд вважає, що ці докази є достатніми для висновків, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті.

Оцінюючи позицію ОСОБА_6 , який заперечував вчинення ним будь-якого кримінального правопорушення при викладених в обвинувальному акті обставинах, суд сприймає таку позицію обвинуваченого як спосіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним проступок. Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ст. 395 КК України за ознаками: неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 65 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжуює покарання, суд визнає рецидів злочинів.

Крім того, суд при призначенні покарання приймає до уваги, що обвинувачений продовжує вести антисоціальний образ життя, що він тривалий час ухилявся від участі у судовому розгляді.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, враховуючи наявність обтяжуючої вину обставини та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у вигляді арешту.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 2 місяців арешту.

Строк відбуття покарання рахувати з дати прибуття (доставки) ОСОБА_5 до установи відбуття покарання.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в Одеський апеляційний суд через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: Дмитро ПЕРЕДЕРКО