Справа № 932/8580/21 Провадження № 1-кп/932/541/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченої ( в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0001107 за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кривий Ріг Дніпропетровської

області, громадянки України, що має на утриманні двох

неповнолітніх дітей, зареєстрованої в

АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 20.10.2021року надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

20.10.2021 року винесено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_4 вказала, що даний обвинувальний акт підлягає поверненю прокурору, оскільки не відповідає вимогам статті 291 КПК України, оскільки не містить формулювання висунутого обвинувачення в повному обсязі.

Також, згідно до матеріалів досудового розслідування, доступ до яких було надано стороні захисту під час виконання ст. 290 КПК України, а саме висновку судово-автотехнічної експертизи та судово-фототехнічної експертизи, в даній дорожньо-транспортній пригоді правила дорожнього руху порушило два водія, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , і дії саме цих двох водіїв знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням наслідків, у вигляді отримання пасажиркою ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Тим не менш, згідно обвинувального акту, який надійшов до суду обвинуваченим в даному кримінальному провадженні є тільки ОСОБА_6 . Таке викладення обвинувального акту є не коректним та не конкретним, адже порушує право ОСОБА_6 на справедливий судовий розгляд. Призначення даного обвинувального акту до судового розгляду, без усунення зазначених наслідків унеможливлюють дотримання гарантій, визначених ст.6 ЄКПЛ.

Виділення матеріалів досудового розслідування передбачено ст. 217 КПК України, однак в частини 4 зазначено, що матеріали досудового розслідування не можуть бути виділеними в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. Реєстр матеріалів містить пункт 4 Розділу ІІ, в якому маються відомості про виділення матеріалів кримінального провадження, якими є матеріали кримінального провадження саме щодо ОСОБА_6 .

Наразі обвинувальний акт складений лише щодо ОСОБА_6 , що не відповідає вимозі ст.2 КПК України, а саме, що кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення повинен бути притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. Встановити цю міру відповідальності, як в кримінальному аспекті, так і в цивільному, саме в даному кримінальному провадженні можливо лише за умов розгляду обвинувального акту відносно обох осіб одночасно, в зв`язку з чим є всі підстави для повернення прокурору обвинувального акту.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала думку захисника ОСОБА_4 й також вказала на необхідність повернення обвинувального акту прокурору з підстав зазначених її захисником.

Прокурор заперечував проти повернення обвинувального акту прокурору.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 категорично заперечували проти повернення обвинувального акту прокурору.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору , з наступних підстав.

Так, згідно вимог ст.ст.314, 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. При цьому, згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Тобто, виходячи з вимог статті 291 КПК України, обвинувальний акт повинен відповідати таким вимогам виключно як процесуальний документ. Перевірка та оцінка обставин, зазначених в обвинувальному акті, оцінка фактичних обставин, доказів, здійснюється судом лише під час судового розгляду, а відтак доводи захисника та обвинуваченої про неналежне викладення обставин скоєного злочину у відповідноості з висновками наявних експертиз, не є підставою для повернення обвинувального акту, а тому судом не приймаються.

Також, дійсно пунктом 5 ч.2 ст.291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Як вбачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ч.1 ст.286 КК України. Суд вважає, що таке формально-буквальне тлумачення пункту 5 частини другої статті 291 КПК України щодо формулювання обвинувачення не може свідчити про істотний вплив на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд, з наступних підстав.

Так, з матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 вбачається, що в обвинувальному акті вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано, наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його правовою кваліфікацією.

Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.

З огляду на цю конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_6 , не викликає сумнівів.

Крім того, з наданих до суду матеріалів вбачається, що обвинуваченій ОСОБА_9 та її захиснику ОСОБА_4 вручено обвинувальний акт та реєстр. При цьому, відсутні будь які заяви про не зрозумілість висунутого обвинувачення.

Зважаючи на наведене, відсутні підстави стверджувати, що зміст висунутого обвинувачення ОСОБА_6 є неконкретним, а тому належить визнати необґрунтованими доводи заяви захисника адвоката ОСОБА_4 про те, що формальне недотримання вимог пункту 5 частини другої статті 291 КПК України вплинуло на право про захист ОСОБА_6 і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. ст. 291, 314-316, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_6 щодо повернення обвинувального акту прокурору.

Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1