Провадження № 1-кс/686/6356/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У скарзі йдеться про те, що 17.07.2023 р. ОСОБА_3 звертався до Хмельницького територіального управління Державного бюро розслідувань з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України посадовими особами Хмельницького апеляційного суду у складі суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та секретаря судового засідання ОСОБА_7 , однак, станом на 25.07.2023 р. ОСОБА_3 не було надано відомостей про внесення відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою до ЄРДР, що він розцінює як відмову у внесенні цих відомостей та порушення положень ст.214 КПК України. У скарзі ОСОБА_3 просить: визнати бездіяльність посадових осіб Хмельницького територіального управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань протягом 24 годин після отримання його заяви про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, незаконною; зобов`язати цих посадових осіб внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по його заяві про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України, що полягає у службовому підробленні, та невідкладно розпочати досудове розслідування його заяви, у відповідності з КПК України; по закінченні досудового розслідування ознайомити його з результатами, а матеріали направити до суду.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені у скарзі.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів вбачається, що дійсно 17.07.2023 р. ОСОБА_3 звертався до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, з заявою, в якій зазначав, що: « 08.06.2023 р. у Хмельницькому апеляційному суді відбулося слухання по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міського суду від 19 квітня 2000 року по цивільній справі № 2-2801/2000, в якому ОСОБА_3 приймав участь у режимі відеоконференції (судді ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та секретар судового засідання ОСОБА_7 ). У протоколі судового засідання в режимі відеоконференції № 1610341 від 08.06.2023 р. у записах за №№ 89 та 90 зазначено: - 89 - 18:01:44 - Апелянт: ОСОБА_9 - Зміст постанови зрозумілий; - 90 - 18:01:44 - Представник позивача: ОСОБА_10 - Зміст постанови зрозумілий. Але, відповідно аудіозапису згаданого вище судового засідання, зазначенні питання судом сторонам не ставились, не були озвучені та на запису відсутні. Згідно п.4 ст.7 ЦПК України «Гласність судового процесу» - «Особи, присутні в залі судового засідання, представники медіа можуть проводити у залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду». ОСОБА_3 проводився аудіозапис зазначеного судового засідання на цифровий диктофон OLYMPUS VN-8600PC, повний запис відеоконференції знаходиться у матеріалах справи. Є підстави вважати, що такі дії суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та секретаря судового засідання ОСОБА_7 . Хмельницького апеляційного суду носять ознаки службового підроблення. Згідно зі ст.366 КК України службове підроблення це «1. Складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів». Предметом злочину є офіційний документ, визначення якого наведено у примітці до ст. 358 КК України. Складання неправдивих документів це виготовлення документа, що містить інформацію, яка повністю або частково не відповідає дійсності. Слід ураховувати, що хоча в диспозиції ст. 366 КК України указується на підроблення документів, а не документа, тобто це поняття використовується лише в множині, але склад цього злочину є наявним як тоді, коли дії винного виявилися у підробленні декількох офіційних документів, так і тоді, коли вони полягали у підробленні лише одного такого документа. Згідно з викладеним вище, ОСОБА_3 просив: відповідно до статті 214 КПК України прийняти та зареєструвати його заяву; негайно (але не пізніше 24 годин) внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та, відповідно до ст. 223 КПК України, розпочати досудове розслідування зазначених обставин щодо вчинення посадовими особами Хмельницького апеляційного суду кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 Кримінального кодексу України; надати йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань на підтвердження реєстрації вказаних відомостей; за результатами розслідування притягнути винних осіб до кримінальної відповідальності; про результати розгляду заяви повідомити його письмово у строки та спосіб передбачений законодавством України.»

Вказана, подана ОСОБА_3 , заява від 17.07.2023 р. була зареєстрована в ТУ ДБР, у м.Хмельницькому, за №1782зкп від 17.07.2023 р.

За результатом розгляду цієї заяви, ОСОБА_3 було скеровано лист №1782зкп/14-01-01-3634/2023 від 27.07.2023 р., за підписом керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, який фактично свідчить про той факт, що відомості до ЄРДР за поданою ОСОБА_3 заявою від 17.07.2023 р. внесені не були.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за повідомленням, є саме наявність у цьому повідомленні обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у поданій ОСОБА_3 заяві, яка датована 17.07.2023 р., викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, зокрема й того, яке передбачене ст.366 КК України, оскільки ця заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення, не містить ця заява й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіб за відповідними статтями Кримінального кодексу України. Аргументи ОСОБА_3 про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України, фактично ґрунтуються на його власній оцінці та зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди ОСОБА_3 зі змістом записів під №89 та №90 у протоколі судового засідання. Однак, ні заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, ні долучені до цієї заяви додатки, жодним чином не свідчать про те, що посадовою особою Хмельницького апеляційного суду, зокрема й тою, яка відповідальна за ведення протоколу судового засідання, з огляду на здійснення фіксування судового засідання технічними засобами, саме умисно було внесено завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, а саме посилання на викладені у заяві ОСОБА_3 обставини, недостатні для того, щоб розпочати досудове розслідування, згідно з цією заявою про кримінальне правопорушення, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для притягнення до відповідальності осіб через невірне відображення процесуальних дій у протоколі судового засідання, на який учасники справи мають право подавати зауваження та додатком до якого протоколу є технічний запис судового засідання.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо осіб, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Повноважень слідчого судді на визнання бездіяльності певних посадових осіб, чинний КПК України не містить.

Враховуючи викладене, а також те, що посадовою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку йдеться у поданій ОСОБА_3 скарзі, тому у задоволенні цієї скарги слід відмовити.

Не підлягають до задоволення й вимоги скарги щодо зобов`язання посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, невідкладно розпочати досудове розслідування, по закінченню якого ознайомити ОСОБА_3 із результатами та направити матеріали до суду, оскільки вказані вимоги є похідними від вимоги щодо зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР, у задоволенні якої скаржнику відмовлено. Крім того, відповідно до ст.214 КПК України, вимога щодо початку досудового розслідування мала б підлягати безумовному виконанню після внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто, станом на момент розгляду скарги, бездіяльності з приводу вказаних обставин допущено не було.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя