Справа № 216/2916/18
провадження 1-кп/216/89/23
УХВАЛА

іменем України

про закриття кримінального провадження

06 червня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду у місті Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000094 від 31.05.2018, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Градівки Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей або інших осіб на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом, відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений просив закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до відповідальності.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування були встановлені наступні фактичні обставини справи.

Указом Президента України №607/2014 від 21.07.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1595-VII від 22.07.2014, відповідно до ст.ст.106 ч. 1 п.п. 1, 17, 20; 112 Конституції України та ст.ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 оголошено проведення, зокрема, на території Миколаївської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. На виконання вищезазначеного Указу Президента України та визначених завдань Веселинівського РВК Миколаївської області 05.09.2014 з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 року підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації, яку він з 06.09.2014 відповідно до наказу командира частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 проходив програму підготовки навідників операторів на БМП-1, з 09.10.2014 був направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , відповідно до наказу командира частини за №262 (військова частина - польова пошта НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , військове містечко № НОМЕР_4 ) по (стройовій частині), на посаді старшого стрільця 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону, у військовому званні солдата. Згідно зі ст. 24 ч. 1 п. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 з 05.09.2014 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. Проте, з початку грудня 2014 року ОСОБА_4 , з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, взагалі не з`являтися до військової частини НОМЕР_2 (військова частина - польова пошта НОМЕР_3 ). Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , після закінчення відпустки у визначений час 11.12.2014 о 08 год. 00 хв. не з`явився на ранкове шикування до військової частини НОМЕР_2 , а залишився за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього. 31.05.2018 біля 10 год. 00 хв., тобто більше ніж через один рік, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 408 КК України, за ознаками: дезертирства, тобто не з`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби.

Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а частиною 3 статті 288 КПК встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

- три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

- п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

При цьому, згідно з частинами 2, 4 статті 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, виходячи з санкції ч. 1 ст. 408 КК України, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення за ступенем тяжкості є нетяжким злочином.

З огляду на викладене, суд, вислухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, який згідно з матеріалами кримінального провадження було вчинено у період з 11.12.2014 по 31.05.2018, не ухилявся від суду, не вчинив нового кримінального правопорушення та надав згоду на закриття кримінального провадження на цих підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 49, ч. 1 ст. 408 КК України, ст.ст. 286, 288, 326, 393, 395, 532, 533 КПК України суд

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000094 від 31.05.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, закрити.

Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_5