печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000035 від 11.01.2022, -

В С Т А Н О В И В :

16.03.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000035 від 11.01.2022.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, 27.02.2023 р. на підставі постанови про проведення обшуку в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України від 27.02.2023 р., підписану старшим слідчим в ОВС ГСУ Національної поліції України підполковником поліції ОСОБА_5 було проведено обшук житлового приміщення, а саме будинку АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено ряд речей та документів, які не зазначені в постанові про проведення обшуку в порядку ч.. 3 ст. 233 КПК України від 27.02.2023 р., та які в свою чергу ніяким чином не мають відношення до речей та документів вказаних в постанові слідчого так-як фактично належать стороннім особам, а саме: ОСОБА_6 (матері ОСОБА_7 ) та ОСОБА_4 (сестрі ОСОБА_7 ), та не мали ознак збереження на собі слідів злочинів та не можуть бути використанні як докази в даному кримінальному провадженні, а також документація приватного характеру, медична, реєстраційна, паспорт та інше, у відповідності до наступного переліку:

1. мобільний телефон марки ОРРО модель СРН 2219, який належить та використовується ОСОБА_4 ;

2. сім-карта за якою закріплений номер телефону: НОМЕР_1 , який належить та використовується ОСОБА_4 ;

3. мобільний телефон марки Samsung Galaxy A33 5G, який належить та використовується ОСОБА_6 ;

4. сім-карта за якою закріплений номер телефону: НОМЕР_2 , який належить та використовується ОСОБА_6 ;

5. оригінали документів:

- особова медична книжка № НОМЕР_3 видана на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- свідоцтво про розірвання шлюбу;

- ідентифікаційний код;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 виданий на ім`я ОСОБА_8 ;

- дозвіл НОМЕР_5 виданий на ім`я ОСОБА_7 ;

- акт приймання-передачі автомобіля № 422-1807/1;

- договір купівлі-продажу транспортного засобу № 422-3 518/1;

- договір купівлі-продажу № 8069/23/010968;

- акт технічного стану транспортного засобу № 8069/23/1/010968;

- дозвіл № НОМЕР_6 виданий на ім`я ОСОБА_7 ;

6. печатка ТОВ «РУСПРОМПОСТАЧ» (код ЄДРПОУ - 34545415);

7. гладкоствольна рушниця Mossberg НОМЕР_7 ;

8. набої до гладкоствольної рушниці 12 калібру PISTON;

9. патрони в кількості 5 шт. F2 калібр;

10.ключі від автомобіля з написом: « НОМЕР_8 »;

11. сумка чорного кольору.

Адвокат вказує, що на даний час його клієнту - ОСОБА_4 та її близьким родичам матері ОСОБА_6 та брату ОСОБА_7 , власникам вище описаного майна не зрозуміло, яким чином вилучені речі та документи можуть бути використанні як докази в кримінальному провадженні № 0000035, та які на собі сліди злочину вони можуть залишити, якщо не були і не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, і не мають жодного відношення до обставин та фактів, що встановлюються на досудовому розслідуванні, в цьому кримінальному провадженні.

Адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, скарги підтримав та просив задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів, враховуючи строки розгляду скарг даної категорії.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. З ст. 369 КК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 233 КПК України 27.02.2023 р. на підставі постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_5 було проведено обшук житлового приміщення, а саме будинку АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено ряд речей та документів:

1. мобільний телефон марки ОРРО модель СРН 2219, який, як зазначає адвокат, належить та використовується ОСОБА_4 ;

2. сім-карта за якою закріплений номер телефону: НОМЕР_1 , який, як зазначає адвокат, належить та використовується ОСОБА_4 ;

3. мобільний телефон марки Samsung Galaxy A33 5G, який належить та використовується, як зазначає адвокат, ОСОБА_6 ;

4. сім-карта за якою закріплений номер телефону: НОМЕР_2 , який належить та використовується, як зазначає адвокат, ОСОБА_6 ;

5. оригінали документів:

- особова медична книжка № НОМЕР_3 видана на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- свідоцтво про розірвання шлюбу;

- ідентифікаційний код;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 виданий на ім`я ОСОБА_8 ;

- дозвіл НОМЕР_5 виданий на ім`я ОСОБА_7 ;

- акт приймання-передачі автомобіля № 422-1807/1;

- договір купівлі-продажу транспортного засобу № 422-3 518/1;

- договір купівлі-продажу № 8069/23/010968;

- акт технічного стану транспортного засобу № 8069/23/1/010968;

- дозвіл № НОМЕР_6 виданий на ім`я ОСОБА_7 ;

6. печатка ТОВ «РУСПРОМПОСТАЧ» (код ЄДРПОУ - 34545415);

7. гладкоствольна рушниця Mossberg НОМЕР_7 ;

8. набої до гладкоствольної рушниці 12 калібру PISTON;

9. патрони в кількості 5 шт. F2 калібр;

10.ключі від автомобіля з написом: « НОМЕР_8 »;

11. сумка чорного кольору.

Частиною 1 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

На підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Наряду з вказаним, слідчий суддя вважає за доцільне зазначити, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із скаргою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

При дослідженні слідчим суддею матеріалів скарги вставлено, що доказів в її обґрунтування слідчому судді не надано, оскільки сторона заявника при зверненні до суду не довела, що вилучене майно не співвідноситься з обставинами кримінального правопорушення та що станом на день звернення із даним клопотанням, слідчий не звертався до слідчого судді із клопотанням про легалізацію невідкладного обшуку та або/накладення арешту на тимчасово вилучене майно всупереч ч. 3 ст. 233 КПК України, відповідної ухвали слідчого судді не винесено.

Наряду з вказаним, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що адвокатом не зазначено та не доведено на якій підставі він просить повернути майно, яке к він же і зазначає належить ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , враховуючи, що доказів на підтвердження своїх повноважень суду не надано.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про не доведення та безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 22, 98, 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000035 від 11.01.2022.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1