ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3166/23 Справа № 194/1101/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000098 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року, зокрема задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16 жовтня 2023 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Тобто зазначений прокурором ризик про можливість переховування обвинуваченого від суду продовжує існувати, бо під загрозою можливого покарання обвинувачений зможе залишити місце проживання та ймовірніше за все прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено. Також в Україні діє воєнний стан.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, суд врахував, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази у вигідному для нього аспекті є реальним.

При наданні оцінки ступеню ризику стосовно вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, суд врахував те, що хоч обвинувачений і вважається раніше не судимим, однак обвинувачується у вчиненні декількох епізодах, що підтверджує наявність цього ризику.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

Зі змісту апеляційної скарги, захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладенням на нього обов`язків, відповідно до ч. 5 ст. 184 КПК. В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить доводи про незаконність та несправедливість судового рішення суду першої інстанції. Посилається на судову практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справах Шишков проти Болгарії, Тасе проти Румунії, Свершов проти України та зазначає, що ігноруючи вищевказані рішення ЄСПЛ, сторона обвинувачення, кожного разу звертаючись до суду з ідентичними клопотаннями про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 постійно вказує на наявність лише ризиків переховування від суду; незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому клопотання, що надаються суду є ідентичними між собою, тобто, прокурор, кожного разу змінює лише їх дату, а текст залишає незмінним зазначивши лише про можливі ризики. Вказане, на думку захисника, свідчить про формальний підхід сторони обвинувачення до порядку продовження запобіжного заходу, та впевненості в тому, що суд у будь-якому випадку продовжить його дію обвинуваченому.

На думку сторони захисту, ОСОБА_7 перебуваючи під вартою вже 2,5 роки, зробив для себе висновки щодо своєї подальшої поведінки в суспільстві і опинившись на свободі, не буде переховуватись від суду, не буде впливати на свідків та не вчинить нового злочину.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених у скарзі просив її задовольнити.

Прокурор та обвинувачений про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін кримінального провадження не подавали, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника, які зводяться до того, що прокурор багаторазово подав ідентичні клопотання, а суд постановляв ухвали з однаковим мотивуванням, а також про тривалий строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою і, відповідно, відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області є обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 27 серпня 2020 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищезазначені ризики, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.

З матеріалів провадження, слідує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, який є особливо тяжким злочином, який карається позбавленням волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, розуміючи ймовірність призначення такого покарання останній може вживати заходи до переховування від суду.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого на свободу. Під час продовження строку дії запобіжного заходу, суд першої інстанції правильно врахував тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, характер обвинувачення, кількість епізодів злочинної діяльності та суворість можливого покарання.

Також тяжкість вчинених злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 та суворість можливого покарання, яке може бути йому призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, які, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці ризику, що підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Посилання захисника на тотожність клопотань прокурора та мотивування ухвал суду, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки до апеляційної скарги захисник не долучив копії попередніх клопотань прокурора та ухвал суду.

Захисник зазначає, що суд в ухвалі не навів достатніх та переконливих мотивів щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, а також неможливості застосувати більш м`якого запобіжного заходу, що не відповідає відповідній практиці ЄСПЛ, апеляційний суд, погоджуючись з висновками, які викладені в рішеннях ЄСПЛ, проте вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки саме по собі наведення захисником практики ЄСПЛ без належного співставлення з відповідними обставинами цього кримінального провадження не може свідчити про незаконність оскарженої ухвали суду та бути достатньою підставою для її скасування.

Переглядаючи матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника, суд апеляційної інстанції враховує строк судового розгляду та строк перебування обвинуваченого під вартою, при цьому зазначає наступне.

За змістом ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.

Враховуючи складність цього кримінального провадження та кількість обставин, які підлягають доказуванню, кількість доказів, які суд має дослідити, то об`єктивно існує необхідність в часі для проведення належного судового розгляду, тому висновки суду про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є обґрунтованими і, що для досягнення завдань кримінального провадження продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою є законним, а застосування такого заходу - доцільним.

Враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини що стосується порушення, статті 5, пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженням, апеляційний суд звертає увагу на рух кримінального провадження, періодичність судового контролю за дотриманням права на свободу обвинуваченого та не вважає, що загальний строк тримання ОСОБА_7 під вартою є надмірним, з огляду на складність кримінального провадження та кількість процесуальних дій, які необхідно провести.

В той же час, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями ч. 3, п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК, відповідно до яких суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 4, п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на... ухвали суду... про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК скасувати.

Постановити нову, якою клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до до 16 жовтня 2023 року включно.

Визначити, що у разі внесення обвинуваченим або іншою фізичною або юридичною особою застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 гривень 00 копійок, обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, а саме:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без письмового дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця перебування;

- не спілкуватися зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4