Провадження № 1-кс/204/2465/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро, в режимі відеоконференції, клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу та про зміну розміру застави, -

встановив:

До суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу та про зміну розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що сторона обвинувачення, дуже передчасно зазначає з обвинувальним ухилом обґрунтованість підозри, тому за доцільне вказати щодо презумпції невинуватості ( закріпленої в п.2 ст.6 КЗПЛ, ст. 62 Конституції України та ст.17 КПК України) і яка порушена, тому що неодноразові твердження з боку посадової особи відображає думку про винуватість, до того, як це було встановлено вироком, який набрав законної сили. Презумпція невинуватості зазначає, що особа вважається не винуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом і встановлено обвинувальним вироком, що набрав законної сили. А надання особі статусу підозрюваного, а потім обвинуваченого та складення слідчим і затвердження прокурором обвинувального акту не є підтвердженням винуватості та правильності кваліфікації у скоєнні злочину. Тільки один орган в державі наділений таким правом - це суд, який згідно зі ст. 124 Конституції України і ст.30 КПК України є носієм судової влади і здійснює правосуддя в умовах законності, незалежності, гласності і змагальності. На даному досудовому слідстві правоохоронці, які поки що однобічно; упереджено, з порушеннями КПК України передчасно пред`явили підозру за ч. 1 ст. 263 КК України, тільки на вибіркових показах зацікавлених допитаних осіб, які не є прямим свідками і саме в порушення основного Закону України, а саме ст. 62 Конституції України доводять провину підзахисного саме на припущеннях та упередженому ставленню до підозрюваного що підтверджує факт вибіркового і однобічного , обвинувальним ухилом з боку слідства на користь обвинуваченої сторони, а будь-яких інших доказів не надано і будь-якою експертизою (дактилоскопія та інш.) - взагалі не підтверджено, тому ці посилання з боку слідства не можуть бути використані як докази відповідно до Конституції України та КПК України. Також, саме на первинних слідчих діях було навмисно позбавлений слідчим законної можливості захищати себе з порушенням усіх прав ОСОБА_5 на його захист. Крім того відносно нього за пред`явленою кваліфікацією навмисно проігноровано і не встановлено мотиву та умислу кримінального правопорушення, що вплинуло на не законність пред`явленої підозри, на підставі чого останньому висунуто вигадана слідством необґрунтована підозра за вищезазначеною кваліфікацією, в якої розписані перекручені обставини підозри, які майже повністю спростовуються. Право на захист належить до загальновизнаних принципів міжнародного права, яке імплементоване у національне законодавство як орієнтир, що визначає умови справедливого судового розгляду, а відповідно до ст. 7 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) віднесено до загальних засад кримінального провадження. Неможливо робити будь-яке припущення і вважаю що наявне саме застосування біль м`якого запобіжного заходу, враховуючи також наявність отриманих тяжких поранень ОСОБА_5 і з урахуванням на даний час ризиків, при обранні запобіжного заходу останньому, вважаю що буде доцільно призначити інший м`якіший запобіжний захід ніж тримання під вартою. Беручи до уваги що ОСОБА_5 на даний час край важливе та необхідне лікування після отриманих багаторазових поранень та кілька отриманих контузій і тому на законних підставах просять дати йому можливість у важкий стан для нашої країни бути хоча б поруч зі своїми побратимами на передовій та проводити по можливості для нього необхідне амбулаторне лікування своїх тяжких поранень, які він отримав як захисник нашої країни у ЗСУ з 2014 року і має безліч отриманих нагород, а також почесних грамот та сертифікати військового досягнення. Згідно зі ст. 183 КПК України (зокрема п.3 ч.2) запобіжний захід, як тримання під вартою, не застосовується до раніше не судимої особи, якщо прокурором не буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Таких фактів прокурором не наведено і їх не має взагалі. Наявність підозри в тому, що обвинувачений переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду; знищить, сховає або спотворить речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; не законно впливатиме на свідків; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином; вчинять інше кримінальне правопорушення, продовжить кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується - стороною обвинувачення нічим не обґрунтовані і передчасні посилання як на докази у вигляді показів зацікавленого свідка так званого «оперативного покупця» - ОСОБА_6 , який діяв саме за вказівками правоохоронних органів, інших свідків (крім понятих в слідчих діях) взагалі не існує в матеріалах даного кримінального провадження. Посилання слідства на протокол обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5 , а саме АДРЕСА_1 під час нібито якого було виявлено та вилучено предмети схожі на вибухові речовини (пластид, детонатори, корпуси гранат, порох), бойові припаси - взагалі не доцільно і є голослівними тому що, дане приміщення не є квартирою, а приміщенням не придатним для житла. Крім цього зазначаю про те, що ОСОБА_5 з 2014 року був військовослужбовцем АТО, має три поранення і багато чисельні нагороди як грамоти так і десятка нагород від Батьківщини за службу в рядах військовослужбовця як АТО так і ЗСУ. Вважаю за необхідне зазначити про те, що ОСОБА_5 за вищевказаною адресою не проживав з 2014 року. 3 його слів він один раз приїздив на вказану адресу, коли змінювали свою передислокацію і він деякі речі залишав в даної квартирі. Ті речі, які було вилучено при обшуку і на них посилається слідство не має жодного відношення до його даної військової служби у ЗСУ. Вважає очевидно спотвореним посилання слідства на ст. 177 КПК України, а саме п.1 ч.1 ст.177 КПК України нібито він не має міцних соціальних зв?язків за місцем мешкання - він має постійне місце проживання; має свою рідну матусю, яка має хворобу - онкозахворювання ; має рідного брата та його дружину та їх дітей; офіційно має свою дружину та малолітню дитину інваліда, має дідусів і бабусь похилого віку; на п.3 ч.1 ст. 177 КПК України не доречні і ґрунтуються на припущеннях, нібито може незаконно впливати на свідків шляхом вмовлянь або погроз - це є очевидною нісенітницею тому що свідків взагалі не має; Посилання на п.5 ч.1 ст. 177 КПК України - що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється - також є очевидною нісенітницею, останній є не судимим; він мас постійне місце проживання, був працевлаштований, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та за різними місцями військової служби з 2014 року, як в зоні АТО так і в ЗСУ, провину свою частково визнає, але зазначає саме про те, що він особисто не шукав якихсь покупців на зброю, яку він знаходив «як трофейну» тому що він старший сапер і постійно був на передку як для розмінування так і для замінування деяких територій і саме для цього йому надали військовий службовий автотранспорт «Mitsubishi L200», на якому він перевозив як особисті військові предмети так і міг увозити «трофейні предмети та зброю» яку потім передавав командирам, про що багато хто знав і вважає що саме на цієї підставі правоохоронці направили до нього «оперативного покупця» ОСОБА_7 , який особисто знайшов ОСОБА_8 і якому став доводити про те, що він також військовослужбовець ЗСУ і хоче підвищити свою боєздатність і тому просить продати кулемет тому що грошей в нього достатньо, а його бойовий комплект слабий і саме особисто ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_5 33000 тисячі гривень. ОСОБА_5 знаючи про вели проблеми з пересуванням на службової автівки і саме з метою ремонту свого службового автотранспорту «Mitsubishi L200» погодився на пропозицію «свідка», тому посилання слідства на нібито корисливий злочин вважаю саме перебільшенням дій ОСОБА_5 який постійно був на передовій і вважаю цинічно вказувати в доказах слідства, що він скоїв умисний, корисливий злочин, нічим корисним не займається, не має міцних соціальних зв?язків за місцем мешкання і обґрунтовано підозрюється - це усе нісенітниця бездоказове, необґрунтоване голослівне припущення і зроблено в порушення чинного законодавства. На даний час обвинувачення саме за даною кваліфікацією злочинів вважаю, що жодних ризиків згідно ст. 177 КПК України на даний час не має. Знаходження під вартою ОСОБА_5 не відповідає вимогам Законів України і Європейської практики тому обґрунтовано слід вважати, що переховуватися йому не доцільно. Тому якщо не ігнорувати чинне законодавство України і не порушувати ст.17 КПК України, а також ст. 62 Конституції України, то провина ОСОБА_5 , на даний час не доведена, а матеріали кримінального провадження містять однобічні вибіркові «докази» про вчинення останнім кримінальних правопорушень, а саме: передбаченого 1. ст. 263 КК України. Тому враховуючи вищевикладене, неможливо робити будь-яке припущення і вважає по можливо саме застосування більш м`яких запобіжних заходів, враховуючи и ОСОБА_5 є провідним сапером та фахівцем своєї справи і саме він зі своїм професійним опитом дії у військовий стан є саме витребуваним на територіях нашої Батьківщини, де ведуться бойові дії і його попит можливо врятує не один десяток а можливо сотню життів наших військовослужбовців, і він повірте не буде рятуватися за іншими, а Країна, яку він постійно захищає, нібито вважає щоб він був ізольований від людей і лежав та дивився в стіни гауптвахти,при цьому не надаючи йому довіру і не можливості захистити свою честь і гідність перед своєю родиною в даному випадку; до речі ОСОБА_5 із урахуванням вищезазначеного вважаю, що при обранні запобіжного заходу останньому буде доцільно призначити запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою і направити його за місцем його військової частини для продовження військової служби. Контроль за його будуть брати не тільки правоохоронці а і його командири. Беручи і приймаючи до уваги те, що на даному етапі розгляду справи, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки є менш суворим, чим тримання під вартою, а тому мінімізує ризики передбачені кримінально-процесуальним законом, тому прошу Вас змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов?язання, або будь-який інший запобіжний захід та покласти на підозрюваного ОСОБА_5 також обов?язки, передбачені ст. 194 КПК України. Упередженим і цинічним вважаю також посилання прокурора і на те, що визначена слідчим суддею застава у виді 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідає сумі майже в півмільйону гривень, з урахуванням отриманого грошового забезпечення ОСОБА_5 і це при тому, що він пересилає усі свої зароблені гроші своїй онкохворій матусі та своєї дружині з малолітньою дитиною інвалідом. Посилання що ОСОБА_5 в порушення чинного законодавства про те, що він нібито вчинив тяжкий злочин є передчасним і упередженим, а свої пояснення-забаганки, як слід повинен застосовувати суд заставу відносно ОСОБА_5 - вважаю недоцільним для застосування при прийнятті судового рішення по суті взагалі. Таким чином, проведеним досудовим розслідуванням даного кримінального провадження не встановлено, жодних наявних ризиків, на які посилається прокурор, а саме на п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України і не підтверджуються доказами, протирічять один одному. На підставі викладеного, захисник ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 просить суд змінити запобіжний захід із триманням під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з арештом та змінити розмір застави.

В судовому засіданні, захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 , клопотання підтримали та просили його задовольнити, посилались на обставини які зазначені в клопотанні.

В судовому засіданні, прокурор заперечувала щодо задоволення клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , зазначивши, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не змінились та продовжують існувати, підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід не має.

Заслухавши захисника, підозрюваного, думку прокурора, ознайомившись із клопотанням та доданими до нього документами, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до, ч.1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

На переконання суду, зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

При цьому, кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, а ст.201 КПК України вказує тільки на те, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 днів, тобто до 21 липня 2023 року, включно, на гауптвахті Збройних сил України та визначено заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 536 800,00 гривень.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 серпня 2023 року, з утриманням на гауптвахті та визначено заставу у розмірі 150 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 402 600,00 гривень.

Суд вважає, що підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, які було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме: змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Наведені стороною захисту аргументи, на переконання суду, не свідчать про те, що обставини, які були враховані судом 25.05.2023 року при вирішенні питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та 19.07.2023 року про вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, об`єктивно змінилися настільки суттєво, що це обумовлює необхідність зміни запобіжного заходу.

На підставі викладеного суд вважає, що клопотання захисника про зміну його підзахисному запобіжного заходу на більш м`який задоволенню не підлягає, оскільки сторона захисту не довела наявності таких нових обставин, які б підтверджували значне зменшення або зникнення встановлених раніше ризиків або появу інших суттєвих обставин, що враховуються під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

При цьому, враховуючи викладене, слідчий суддя, вважає за можливе, змінити підозрюваному ОСОБА_5 заставу визначену ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2023 року, визначивши відносно підозрюваного заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 214 720,00 гривень, що буде достатнім для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного та залишити покладенні на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 23 серпня 2023 року, визначені ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2023 року.

Керуючись ст.ст. 110, 182, 201, 309 КПК України, -

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу та про зміну розміру застави задовольнити частково.

В задоволені клопотання про зміну підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який відмовити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу визначену ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2023 року, визначивши відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 214 720,00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановленої у розмірі 214 720,00 гривень, вважати, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави з покладанням на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 23 серпня 2023 року, визначених ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1