У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000271 від 17.10.2021, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000271 від 17.10.2021, яке мотивоване тим, що в провадженні СВ ГУ НП у Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про які внесені до ЄРДР №0000271 від 17.10.2021 року щодо правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України з приводу подій, які мали місце 16 жовтня 2021 року в селі Страбичово Мукачівського району Закарпатської області, а саме щодо ДТП за участю автомобіля Фольцваген Т4 під його керуванням.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2021 року клопотання старшого слідчого ВРЗ у СТ СУ ГУНП в Закарпатській області задоволено. Накладено арешт на майно, а саме автомобіль Фольцваген Т4 д.н.з. НОМЕР_1 .

Зазначає, що як стало відомо стороні потерпілого з відповіді на адвокатський запит про хід розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000271 від 17 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в рамках вказаного кримінального провадження проведено інженерно-транспортні експертиза, що підтверджується Висновками експерта №9932 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 03 серпня 2022 року та Висновком експерта № 9931 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 08 листопада 2022 року.

Пояснює, що мета, для якого накладено арешт вже досягнута і в подальшому відпала необхідність в арешті такого майна.

Вказує, що на даний час саме знаходження вказаного автомобіля на арешт майданчику, який не пристосований для тривалого зберігання автотранспорту, без експлуатації, призведе до нищення такого майна, що ніяким чином не здатне забезпечити виконання завдання кримінального судочинства в частині накладення арешту на майно.

На підставі наведеного просив скасувати арешт, який накладений слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 03 листопада 2022 року на автомобіль «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 .

В судове засідання заявник не з`явився, водночас від його представника адвоката ОСОБА_3 надійшла заява, в якій просив подане клопотання про скасування арешту майна розглянути без його участі. Клопотання підтримує, просить його задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку статті 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, власник майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Оскільки заявником таке клопотання про часткове скасування арешту заявлено одночасно зі скаргою на бездіяльність слідчого, така скарга розглядається слідчим суддею та клопотання про скасування арешту майна віднесено до компетенції слідчого судді, в зв`язку з цим, клопотання може бути розглянуто в даному провадженні з метою економії процесуального часу.

Арешт майна може бути скасовано повністю ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

У свою чергу, слідчий суддя звертає увагу на норми ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2020 року за №0000271.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2021 року накладено арешт на вилучене 16.10.2021 року під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, майно, а саме: автомобіль марки «Фольксваген Кадді», номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль марки «Фольксваген транспортер», номерний знак НОМЕР_1 .

Представник заявника в поданому клопотанні вказує, що в даному кримінальному провадженні №0000271 від 17.10.2020 року проведено інженерно-транспортні експертизи, а тому мета, для якого накладено арешт вже досягнута і в подальшому відпала необхідність в арешті такого майна.

Представником заявника до матеріалів клопотання долучено висновок інженерно-транспортної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №9932 від 03.08.2022, висновок судової інженерно-транспортної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 9931 від 08.11.2022.

Згідно з протоколом Першим Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Слідчим суддею встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення № 0000271 були внесені 16 жовтня 2021 року, сторона кримінального провадження - слідчий не надав суду жодних доказів того, що досудове слідство проводило будь-які процесуальні дії з арештованим майном, як і не надав відомостей, що в даному кримінальному провадженні оголошено підозру.

Слідчий суддя зазначає, що стороною кримінального провадження з боку обвинувачення на даній стадії досудового розслідування у кримінального провадженні № 0000271 не доведено, що є необхідність у забезпеченні кримінального провадження, як арешт на майно, що накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2021 року в частині накладення арешту на автомобіль марки «Фольксваген транспортер», номерний знак НОМЕР_1 .

Відтак, на даній стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000271 відсутні підстави для забезпечення кримінального провадження, а саме арешту на автомобіль марки «Фольксваген транспортер», номерний знак НОМЕР_1 , так як згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited проти України» від 23.01.2014 року (заява № 19336/04) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, тоді як слідчий не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000271 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2021 року справа №308/14079/21, у кримінальному провадженні № 0000271 від 17.10.2021, в частині накладення арешту на автомобіль марки «Фольксваген транспортер», номерний знак НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1