справа № 488/856/23
номер провадження № 1-кп/488/261/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням,-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, який офіційно не працевлаштований, не має місця постійної реєстрації, проживає в реабілітаційному центрі "Нове життя" за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 21.04.2004 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією майна; 09.02.2012 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією майна, звільнений 26 листопада 2010 року у зв?язку з відбуттям строку покарання; 09 лютого 2012 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.187 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі; на підставі ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2015 року невідбута частина покарання у виді позбавлення волі 3 роки 2 місяця 15 днів замінена на обмеження волі із зарахуванням у строк покарання 5 місяців 21 дня; звільнений 05 травня 2016 року на підставі ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 27 квітня 2016 року умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 27 днів, 29.11.2018 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 190, 71 КК України до обмеження волі строком 2 роки 6 місяців, 01.03.2021 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання; 11.10.2022 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком 2 роки із застосуванням ст.75, 76 КК України від призначеного покарання звільнений з випробуванням строком на 1 рік,-

за ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 повторно, 28.11.2022 року о 13:00 год., перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , керуючись корисливим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, шляхом обману, звернувся до раніше знайомого ОСОБА_5 з проханням про передачу йому мобільного телефону для тимчасового користування, на що останній погодився та передав обвинуваченому свій мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A, вартістю 2 520 грн. Заволодівши вказаним мобільним телефоном, ОСОБА_4 зник з місця скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачений вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, в судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставин заволодіння ним майном раніше йому знайомого ОСОБА_5 шляхом обману потерпілого - належним йому мобільним телефоном марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A, який він попросив у останнього для прослуховування музики, однак з телефоном пішов з будинку та продав його знайомому, гроші витратив на випивку, що мало місце 28.11.2022 року о 13:00 год. у будинку АДРЕСА_2 . Потерпілому він відшкодував 500 грн. в рахунок заподіяної шкоди та має намір відшкодувати шкоду, яка залишилась.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всіх обставин справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, за згодою учасників судового розгляду, суд розглянув справу щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку ті обставини, які не досліджувалися судом першої інстанції.

Показання обвинуваченого, дані під час судового розгляду про обставини вчинення ним вищезазначеного злочину з визнанням у повному обсязі своєї винуватості у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами з точки зору взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України - у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує повне визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди потерпілому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та дані щодо його особи - раніше судимого неодноразово, у тому числі за вчинення тяжких корисливих злочинів, судимість за попередні злочини якого не знята та не погашена у встановленому Законом порядку, інкримінований злочин вчинено обвинуваченим під час призначеного судом звільнення від покарання та встановленого іспитового строку; при цьому обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, помічений у підтримання відносин з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя, схильні до вчинення кримінальних та інших правопорушень.

Врахувавши конкретні обставини справи, дані про особу ОСОБА_4 , наявність у нього незнятої та непогашеної судимості, вчинення інкримінованого злочину в період призначеного судом іспитового строку, що безпосередньо вказує на його схильність до вчинення злочинів та небажання ставати на шлях виправлення, суд приходить до висновку що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.190 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_4 інкримінований злочин скоїв після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання в період встановленого йому судом іспитового строку, остаточно покарання йому слід визначити за правилами ст.71 КК України - за сукупністю вироків та у вигляді обмеження волі.

Речові докази, судові витрати відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.368-371, 373, 374, 376, ч.15 ст. 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

У відповідності зі ст. 71 КК України до новопризначеного покарання приєднати частково не відбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.10.2022 р. та остаточно визначити покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.

Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Початок строку відбування покарання відраховувати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1