Номер провадження: 11-сс/813/1279/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні №0000962 від 14.07.2023 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на території України без визначеного місця реєстрації, раніше судимого:

-25.04.2022 Любашівським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання, з іспитовим строком 1 рік, постановлений на облік 01.06.2022 в Подільський РС № 4 ФГУ «Центр пробації» в Одеській області,

-стосовно якого 30.06.2023 до Приморського районного суду м. Одеси направлено кримінальне провадження №0000705 від 19.05.2023 за ч. 1 ст.122 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

встановив:

В провадженні СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000962 від 14.07.2023 року за підозрою ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 13.07.2023 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно о 21.00 в стані алкогольного сп`яніння перебував поряд з кафе «Роза вітрів» яке розташоване за адресою: м. Одеса, просп. Олександрівський 36, де у нього виникла бійка за невстановлених слідством причин з невстановленою особою. З метою помсти зазначеній особі за спричиненні побої під час зазначеного конфлікту, ОСОБА_8 повернуся до пункту прийому вторинної сировини за адресою АДРЕСА_1 де він працює та проживає де взяв молоток з масивною металевою ударною частиною. Не заставши свого кривдника біля зазначеного кафе, ОСОБА_8 поклав зазначений молоток біля стіни неподалік від входу до закладу та розшукував свого кривдника. В цей час приблизно о 21.20 год, між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 який перебував поряд з зазначеним закладом, виникла словесна суперечка яка переросла у взаємні образи та штовханину. З метою покарання за виказані на його адресу висловлювання, ОСОБА_8 вирішив покарати ОСОБА_7 шляхом завдання йому тілесних ушкоджень. Діючи з вказаною метою ОСОБА_8 підійшов до стіни закладу «Роза вітрів» та взяв раніше ним залишений молоток та тримаючи його в правій руці кинувся на ОСОБА_7 який в цей момент намагався уникнути продовження з`ясовування стосунків з ОСОБА_8 та відходив від нього. Підбігши до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 діючи навмисно наніс йому 2 удари молотком по голові від яких потерпілий впав на землю, не маючи можливості чинити опір після чого ОСОБА_8 навмисно наніс йому ще три удари молотком по голові.

Зазначеними навмисними діями ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми, перелом кісток черепу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент їх причинення внаслідок чого він був негайно доставлений КШМД до КНП «МКЛ №11» ОМР де госпіталізований.

13.07.2023 року ОСОБА_8 затримано за підозрою у вчиненні інкримінованого злочину та 14.07.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за кваліфікуючими ознаками - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

14.07.2022 року слідчий СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

14.07.2022 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси задоволено клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11 вересня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на існування обґрунтованості, пред`явленої ОСОБА_8 підозри, долученими до клопотання матеріалами. Крім того, слідчий суддя послався на існування ризику можливих спроб переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, а також можливого ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Захисник посилається на те, що підозрюваний свою вину визнає, всіляко сприяє досудовому розслідування, шляхом прийняття участі в слідчих діях, не має на меті переховуватись та впливати на потерпілого та свідків, з огляду на визнання вини, має цивільну дружину, з якою виховує трьох неповнолітніх дітей, а також доглядає та забезпечує батька, який хворіє на рак. Крім того, цивільна дружина ОСОБА_8 допомагає потерпілому ОСОБА_7 та повністю сплачує всі його витрати, в тому числі на його лікування та моральну компенсацію. Слідчий суддя безпідставно зазначив, що існують ризики, заявлені слідчим, оскільки підозрюваний визнає обсяг пред`явленої підозри та всіляко сприяє слідству, а тому намірів перешкоджати кримінальному провадженню у нього немає. Крім того, ОСОБА_8 працює за спеціальністю сантехніка на будівництві та є єдиним годувальником у сім`ї, з огляду на що запобіжний захід у виді домашнього арешту буде дієвим для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Апеляційний розгляд проведено без участі підозрюваного, який не заявляв клопотання про проведення апеляційного розгляду за його присутності, але його захист забезпечено участю у судовому засіданні захисника ОСОБА_6 .

Крім того до суду не з`явився прокурор, який про дату та час судового розгляду був поставлений до відома належним чином, однак надіслав до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд апеляційної скарги захисника за його відсутності та відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; потерпілого, підтримав апеляційну скаргу захисника та просив не застосовувати до підозрюваного запобіжний захід, пов`язаний з триманням під вартою; дослідивши матеріали судового та кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може вчинити будь-які дії, передбачені зазначеною статтею.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, врахував суспільно-небезпечний характер, тяжкість покарання, яке може загрожувати підозрюваному в разі визнання його винуватим, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; вчиняти вплив на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі захисника не порушується питання щодо обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_8 підозри, апеляційний суд вважає, що вона знайшла своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчого та слідчий суддя вірно дійшов до висновку, що на момент звернення слідчим з клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за кваліфікуючими ознаками - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Апеляційний суд також визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування ОСОБА_8 апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки останній на даний час підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, відповідно до наявних відомостей, що містяться в матеріалах, долучених до клопотання слідчого, підозрюваний ОСОБА_8 на даний час притягується до кримінальної відповідальності в іншому кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, що не може не вказувати на об`єктивну реальність такого ризику.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, а саме впливу на потерпілого та свідків, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що такий ризик може існувати, навіть за умови визнання на стадії досудового розслідування кримінального провадження своєї вини, оскільки згідно з ч.4 ст.95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Тому зазначений ризик не можна визнавати таким, що не може існувати на даній стадії досудового розслідування, навіть з огляду на те, що потерпілий ОСОБА_7 на даний час зазначає, що немає претензій до підозрюваного.

Апеляційний суд також вважає вірними висновки слідчого судді щодо наявності існування ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_8 вже був притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.185 КК України, на теперішній час обвинувальний акт щодо нього за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України перебуває на розгляді в Приморському районному суді м. Одеси, та не зважаючи на це, останній знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи.

При цьому, апеляційний суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.88 КПК докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Водночас, у даному випадку апеляційний суд не бере до уваги відомості про попередню судимість обвинуваченого, а також розгляд щодо нього на теперішній час обвинувального акту за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, як доказ його вини у цьому провадженні, однак з урахуванням положень п.8 ч.1 ст.178 КПК враховує зазначені обставини як такі, що в сукупності з іншими обставинами в цьому провадженні характеризують ОСОБА_8 як особу, що може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні існує реальний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення.

Колегія суддів приймає до уваги посилання захисника на те, що ОСОБА_8 має місце проживання, бере до уваги характеристику голови ОСББ «Одеса. Філатова 8а» щодо його сімейного стану, позицію потерпілого у цьому кримінальному провадженні, однак вказані обставини, на теперішній час, не можливо визнати такими, що беззаперечно можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування, під час якого також будуть перевірені факти щодо існування обґрунтованості підозри.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000962 від 14.07.2023 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4