Справа №497/744/22
Провадження №1-кс/522/3700/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням в порядку ст.174 КПК України про скасування арешту з ковчегу з частками мощей святих у кількості 80 штук, дерев`яної ікони з зображенням ліків святих та храмового аналою, посилаючись на наступне.

СВ УСБУ в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000228 від 07.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.201 КК України.

Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 11.04.2023 накладено арешт на ковчег з частками мощей святих у кількості 80 штук, дерев`яну ікону з зображенням ліків святих та храмовий аналой, вилучені 07.04.2023 при проходженні митного контролю у пункті пропуску «Табаки». Дані предмети належать ОСОБА_3 .

Підставою для вилучення вищезазначених предметів слугувало припущення, що вони належать до культурних/історичних цінностей.

Згідно висновку експерта №23-1852, дерев`яна ікона з зображенням ліків святих, вилучена 07.04.2023 та упакований до полімерного пакету опечатаний пластиковою биркою з маркуванням «ХТХ А434813», не належить до культурних цінностей, що мають художнє, історичне, етнографічне, наукове або інше значення.

Згідно висновку експерта №23-1851, вивчення мощей, розміщених в середині наданого на дослідження ковчега, не входить до компетенції експерта з мистецтвознавчих досліджень та не передбачається методиками проведення мистецтвознавчих досліджень. Наданий на дослідження ковчег, вилучений 07.04.2023 та упакована до полімерного сейф-пакету PSP №4022011 не належить до культурних цінностей, що мають художнє, історичне, етнографічне, наукове або інше значення.

Враховуючи зазначені обставини, на теперішній час відсутня необхідність та правові підстави для подальшого арешту майна, у зв`язку з чим ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту з майна.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Прокурор та представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, іншого власника або володільця майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

З клопотання ОСОБА_3 вбачається, що СВ УСБУ в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000228 від 07.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.201 КК України.

Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 11.04.2023 накладено арешт на ковчег з частками мощей святих у кількості 80 штук, дерев`яну ікону з зображенням ліків святих та храмовий аналой, вилучені 07.04.2023 при проходженні митного контролю у пункті пропуску «Табаки». Дані предмети належать ОСОБА_3 .

Підставою для вилучення вищезазначених предметів слугувало припущення, що вони належать до культурних/історичних цінностей.

Згідно висновку експерта №23-1852, дерев`яна ікона з зображенням ліків святих, вилучена 07.04.2023 та упакований до полімерного пакету опечатаний пластиковою биркою з маркуванням «ХТХ А434813», не належить до культурних цінностей, що мають художнє, історичне, етнографічне, наукове або інше значення.

Згідно висновку експерта №23-1851, вивчення мощей, розміщених в середині наданого на дослідження ковчега, не входить до компетенції експерта з мистецтвознавчих досліджень та не передбачається методиками проведення мистецтвознавчих досліджень. Наданий на дослідження ковчег, вилучений 07.04.2023 та упакована до полімерного сейф-пакету PSP №4022011 не належить до культурних цінностей, що мають художнє, історичне, етнографічне, наукове або інше значення.

Створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст.41 Конституції України.

На даний час, за результатами розгляду клопотання та дослідження матеріалів, доданих до нього, слідчим суддею не вбачається необхідність в подальшому арешті ковчегу з частками мощей святих у кількості 80 штук, дерев`яної ікони з зображенням ліків святих та храмового аналою.

Відповідно до ст.13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст.41 Конституції України).

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польші» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більш того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»). ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення вказаного клопотання про скасування арешту майна з наведених підстав.

Керуючись ст.ст.167-174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт з ковчегу з частками мощей святих у кількості 80 штук, дерев`яної ікони з зображенням ліків святих та храмового аналою, накладений ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 11.04.2023, яка належить ОСОБА_3 .

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора - процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000228.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

22.06.2023