КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року про продовження дії обраного відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор", -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ "EasyCon"),

захисника ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ "EasyCon"),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року продовжено дію обраного відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" по 11 червня 2023 року.

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, тим, що ОСОБА_5 може ухилитись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений зазначає, що при ухваленні рішення судом було допущено низку порушень, а тому дане рішення вважає незаконним та необґрунтованим.

Зокрема, суд, порушуючи вимоги ст. 20 та ст. 42 КПК України не надав можливості реального права на захист, обвинувачений не міг поспілкуватись з адвокатом, ознайомитись з документами, підготувати лінію захисту, що на думку обвинуваченого, порушує національні та міжнародні норми, зокрема ст. ст. 7, 8, 11, 20, 42, 193 КПК України та суперечить ст. 17 Закону України "Про практику застосування практики ЄСПЛ".

Апелянт також вказує, що суд порушив порядок розгляду клопотання прокурора, передбачений ст. 193 КПК України, а саме: суддя проігнорував п. п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 193 КПК України.

Окрім того, обвинувачений вказує, що при розгляді клопотання він не чув хто і що говорить, а якість звуку не відповідала п. 3 ст. 336 КПК України, а тому суд не мав права приймати та розглядати клопотання прокурора з порушенням права на захист.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Бородянського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Так, наведені в ухвалі ризики, зокрема, щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, ґрунтуються на досліджених у суді матеріалах кримінального провадження, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачуються, обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, а ризики, які враховувались під час обрання та продовження виключного запобіжного заходу не зменшились.

Окрім того, при розгляді клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем фактичного проживання, постійного місця роботи та джерела доходу не має, що свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

Доводи обвинуваченого про порушення права на захист є безпідставними, позаяк судове засідання відбувалось як за участі сторони обвинувачення так і сторони захисту, в якому розглядались питання, зокрема, і щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Будь-яких даних про те, що обвинувачений не міг поспілкуватись із захисником та підготувати лінію захисту не підтверджуються жодними наявними у розпорядженні суду апеляційної інстанції доказами.

При цьому, з оскаржуваного судового рішення убачається, що ОСОБА_5 на власний розсуд, самовільно, без дозволу суду покинув приміщення, з якого відбувається відеоконференція, тому судом, відповідно до ч. 1 ст. 330 КПК України, було винесено ухвалу про проведення судового засідання без його участі, однак за участі його захисника.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважав за можливе застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, а тому підстав вважати, що судом було порушено право ОСОБА_5 права на захист, колегія суддів не вбачає.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Доводи обвинуваченого про те, що суд порушив порядок розгляду клопотання прокурора, передбачений ст. 193 КПК України, зокрема, проігнорував проігнорував вимоги п. п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 193 КПК України, є голослівними.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 мав захисника, який брав участь у розгляді клопотання протягом усього провадження, у тому числі, після того, як обвинувачений залишив кімнату, з якої проводилась ВКЗ.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України у Бородянському районному суді Київської області слухається по суті, тобто обвинувачений отримав копію обвинувального акту, відтак його право знати суть обвинувачення не порушено.

Обвинуваченому було забезпечено право на участь у судовому засіданні, тому він мав можливість надавати свої пояснення по суті обставин його затримання, тримання під вартою чи інших обставин, які з`ясовувалися під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також надавати докази на спростування доводів прокурора.

Доводи обвинуваченого про порушення судом вимог ч. 3 ст. 336 КПК України щодо неналежної якості звуку матеріалами провадження не підтверджуються, а згідно з наявними матеріалами обвинувачений ОСОБА_5 самовільно залишив кімнату, з якої проводився відеоконференцзв`язок, тому розгляд клопотання прокурора завершився за участю прокурора та захисників.

Доводи обвинуваченого про можливість застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного із тримання під вартою, є необґрунтованими та не підтверджуються жодними наявними у розпорядженні суду апеляційної інстанції доказами.

Отже, ухвала Бородянського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування або зміни немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року про продовження дії обраного відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №939/899/22

Провадження №11-кп/824/3279/2023

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Доповідач ОСОБА_1