Провадження № 11-сс/4823/247/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2023 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною йому цілодобово залишати будинок АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Зобов`язано ОСОБА_8 прибувати за вимогою до слідчого, прокурора чи суду.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 додаткові обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме:

1) утримуватися від спілкування у будь-який спосіб з потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ;

2) здати на зберігання до УДМС у Чернігівській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановлено тривалістю 59 днів до 09 серпня 2023 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на недоведеність ризиків, передбачених п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризику знищення, приховування чи спотворення будь-яких речей і документів, що мають істотне значення для кримінального провадження, адже клопотання не містить доказів про наявність речей і документів, які б мали значення для справи і які не були відшукані станом на час судового розгляду, а також, що доводи про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень по відношенню до працівників правоохоронних органів, які є свідками у даному кримінальному провадженні, та членів їх сімей, з метою залякування, є необґрунтованими та нічим не підтвердженими, з огляду на те, що підозрюваний раніше не судимий та має позитивні характеристики.

Однак, враховуючи доведеність обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини четвертої статті 194 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, а також ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 частини першої статті 177 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_8 має відстрочку від мобілізації, паспорт громадянина України для виїзду за кордон та може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, але раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, має хворобливий стан здоров`я, слідчим суддею прийнято рішення про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, при цьому не визначати розмір застави.

Вважає, що висновки суду щодо відсутності доказів, котрі обґрунтовують наявність ризиків, передбачених п. 2 та п. 5 ч. 2 ст. 177 КПК України, такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Посилається на те, що є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_8 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків. Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги, що на даній стадії досудового розслідування не встановлено всіх свідків кримінального правопорушення та не вилучено всіх наявних відеозаписів цих подій, тому при перебуванні на волі підозрюваний ОСОБА_8 для перешкоджання кримінальному провадженню може знищити, сховати чи спотворити відеозаписи, на яких зафіксована його протиправна поведінка. Зазначає, що підозрюваний може вчиняти інші злочини стосовно медичних працівників та працівників правоохоронних органів, які є свідками в даному кримінальному провадженні та членів їх сімей, з метою їх залякування, оскільки підозрюваний має негативну репутацію, яка підтверджується показаннями свідків. Також не взято до уваги, що підозрюваний неодноразово протягом року притягувався до адміністративної відповідальності. Вказує, що наявність чотирьох обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, вказують на те, що жоден інший запобіжний захід не здатен запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати її та ухвалити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що місцевий суд не надав належної оцінки в їх сукупності характеризуючим даним, не в повній мірі врахував те, що кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України, не є тяжкими злочинами; за місцем проживання і навчання характеризується виключно позитивно; раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався; має сталі соціальні зв`язки, проживає з матір`ю пенсіонером, яка страждає рядом хронічних захворювань; займає активну громадську позицію, виготовляє окопні свічки для ЗСУ; навчається на денному відділенні першого курсу коледжу; страждає рядом хронічних захворювань; наміру ухилятися від слідства та суду немає.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_8 та його захисник підтримали апеляційну скаргу підозрюваного та просили останньому застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Мета застосування запобіжних заходів передбачена ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З положення ст. 178 КПК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у постанові 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний також оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, репутацію підозрюваного, наявність судимостей, спосіб життя, поведінку під час провадження у справі; дослідити відомості, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що підозрюваний перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків та не займатиметься злочинною діяльністю.

Як вбачається з матеріалів провадження, Новгород-Сіверським РВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2023 за № 0000290, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

09.06.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України і того ж дня відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України його було затримано.

Зі змісту ст. 181 КПК України вбачається, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 необхідного запобіжного заходу, слідчий суддя у повній мірі дослідив обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, що підтверджено доказами, достатніми на етапі досудового розслідування для вирішення питання щодо запобіжного заходу і дійшов вірного висновку, що на даний час, із урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 та недоведеність прокурором обставин, які б указували на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Отже, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та на підставі пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 стосовно нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи №11 від 09.04.1965 року «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Колегія суддів вважає, що застосований до ОСОБА_8 вид запобіжного заходу - домашній арешт, є співмірним з існуючими ризиками, тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, який має хворобливий стан здоров`я, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, проживає з матір`ю, навчається у Реутинському професійному аграрному ліцеї, у зв`язку з чим має відстрочку від мобілізації до 30.06.2023, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон і може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Із змісту апеляційної скарги та доводів прокурора, на думку колегії суддів апеляційного суду, не вказано переконливих доводів того, що запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_8 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту в повній мірі взяв до уваги відомості, що були в матеріалах клопотання щодо особи підозрюваного, та правильно оцінюючи їх, також в сукупності з іншими доказами, які підтверджували заявлені прокурором ризики, зробив висновок по вирішенню клопотання.

Під час апеляційного розгляду прокурором не наведено таких обставин, які можуть вказувати на те, що підозрюваний порушуватиме покладені на ньго процесуальні обов`язки, а також, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

Перевіривши доводи прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, яке не порушує прав обвинуваченого, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Суд апеляційної інстанції не вбачає на даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, враховуючи при цьому наведені вище обставини, запобіжний захід саме у виді домашнього арешту зможе належним чином забезпечити необхідні процесуальні обов`язки підозрюваного.

З огляду на викладене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а тому зазначені в клопотанні слідчого підстави, в яких він просить застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження.

Апеляційні доводи прокурора не спростовують висновку слідчого судді про достатність для гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваного домашнього арешту. Посилання прокурора на те, що слідчий суддя з достатньою повнотою не дослідив обставини, з якими закон пов`язує необхідність обрання такого запобіжного заходу, та не надав аналізу тим ризикам, на які посилався слідчий у клопотанні щодо незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не ґрунтуються на матеріалах провадження та змісті ухвали. Слідчим суддею наведені достатні мотиви для відмови у триманні підозрюваного під вартою і обрання йому домашнього арешту. Сама тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_8 , не може бути підставою для тримання його під вартою.

Інші посилання прокурора також не спростовують висновків слідчого судді про доцільність визначення запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який є пропорційним тяжкості інкримінованих діянь та достатнім для досягнення завдань досудового розслідування.

Доводи у скарзі підозрюваного про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не є слушними, оскільки такі були предметом розгляду суду першої інстанції та яким надано належної правової оцінки.

Стороною захисту було надіслано на адресу апеляційного суду документи, а саме, копія довідки про вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_8 для виїзду за кордон, копія акту про тимчасове вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_8 для виїзду за кордон, а також медичні документи щодо його стану здоров`я, з яких вбачається подальше обстеження.

Отже, враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст., ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника СВ Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_24 ОСОБА_3 ОСОБА_4