Провадження №1-кп/303/340/23
Справа №303/3821/23
вирок

Іменем України

21 липня 2023 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0000041 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, громадянина України,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 286-1 КК України,-

з участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

15 лютого 2023 року близько 18 годин 20 хвилин, ОСОБА_3 керуючи в стані алкогольного сп`яніння, технічно справним транспортним засобом, автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21063» реєстраційного номеру НОМЕР_1 , разом із пасажиром переднього сидіння ОСОБА_8 , рухаючись по вулиці Духновича в населеному пункті села Нове Давидково, Мукачівського району, Закарпатської області, зі сторони міста Мукачево в бік напрямку центру села Нове Давидково, та проїжджаючи ділянку дороги, що навпроти будинку №82, в темну пору доби, в місці, де проїзна частина освітлена вуличним електроосвітленням, із швидкістю близько 70-80 км/год., яка перевищує максимально дозволену швидкість в межах населеного пункту - 50 км/год., не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, грубо порушуючи вимоги пунктів 1.3.; 1.5.; 1.10.: «небезпека для руху» та «безпечна швидкість»; 2.3. «б»; 12.1.; 12.2.; 12.3.; 12.4.; 13.1. та 13.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, будучи самовпевненим, розраховуючи на свій водійський досвід та навички керування транспортним засобом, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, з моменту виникнення небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості, не обрав завчасно безпечний боковий інтервал, у результаті чого допустив наїзд керованого ним автомобіля на велосипедиста ОСОБА_9 , яка в той час рухалася у попутному водію напрямку.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження у виді поєднаної тупої травми голови та грудної клітки, закритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння та основи черепа, субдурального та субарахноїдального крововиливів, забою головного мозку, закритої травми грудної клітки, множинних переломів ребер справа, правобічного гемотораксу, забою легень, що ускладнилось травматичним набряком головного мозку і явилось безпосередньою причиною її смерті.

Невиконання ОСОБА_3 зазначених вище Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку у настанні небезпечних наслідків, смерті ОСОБА_9 .

Вказані вище дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за частиною 3 статті 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_3 додатково кваліфіковані, як експлуатація транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому ці кваліфікуючі ознаки слід виключити з пред`явленого обвинувачення.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив що викладені вище факти та обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідають дійсності. Пояснив, що дійсно 15 лютого 2023 року о 18 годині 20 хвилин рухався на своєму транспортному засобі «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 Рухаючись по вулиці Духновича в селі Нове Давидково, Мукачівського району, Закарпатської області, зі сторони міста Мукачево здійснив наїзд на ОСОБА_9 , яка рухалася на велосипеді в попутному для нього напрямку.

У судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що 15 лютого 2023 року вживав алкогольні напої протягом дня, розуміючи що порушує правила дорожнього руху. Посвідчення водія отримав у грудні 2022 року.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 15 лютого 2023 року знаходився на роботі. Приблизно о 19 годині 00 хвилин йому зателефонував син, який повідомив, що його дружина ОСОБА_9 , яка поверталася додому з роботи потрапила в дорожньо-транспортну пригоду. Він відразу приїхав на місце події, але дружину вже відвезли в лікарю, а обвинувачений знаходився на місці події і перебував у стані алкогольного сп`яніння. Дана пригода стала важкою травмою для всієї родини, тому він вважає що обвинувачений повинен понести покарання з урахуванням санкції статті.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив, що обвинувачений є його товаришем з дитинства. У той день вони були на роботі і цілий впень вживали алкогольні напої, в саме пиво та горілку. Приблизно о 17 годині вони поверталися додому, по дорозі заїхали до знайомого, ще трохи випили і коли вже їхали в магазин, щоб купити сигарети сталася дорожньо-транспортна пригода. Підтвердив, що обвинувачений був за кермом у стані алкогольного сп`яніння, їхав зі швидкістю 50-60 км/годину, освітлення було поганим. Він сидів на пасажирському сидінні і першим побачив потерпілу приблизно за 5-7 метрів, вона рухалася на велосипеді ближче до узбіччя дороги в попутному для них напрямку. Зіткнення сталося в передню праву частину автомобіля. Обвинувачений зупинився, коли вони вийшли з автомобіля, він побачив потерпілу, кров на автомобілі та дорозі, налякався і втік, а ОСОБА_3 залишився на місці події.

Дослідженням документів, які надані суду сторонами кримінального провадження, а також оцінкою даних доказів на предмет належності та допустимості, судом встановлено наступне.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені 15 лютого 2023 року за №0000041, правова кваліфікація правопорушення частина 3 статті 286-1 КК України, що підтверджується дослідженим судом витягом.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 15 лютого 2023 року встановлено, що у присутності понятих, за участі судового експерта, оглянуто місце події вулиця Духновича в селі Нове Давидкове Мукачівського району. Виявлено та вилучено осип скла на дорозі, транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «21063» реєстраційного номеру НОМЕР_1 , який містить пошкодження вітрового скла та передньої правої блок фари, сліди бурого кольору на зовнішній поверхні лівої дверки, пошкоджений велосипед зеленого кольору.

Виявлені та вилучені під час огляду місця події предмети та речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні та накладено арешт, що підтверджується наданими суду ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2023 року та постановою слідчого від 16 лютого 2023 року.

У ході проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення та встановлено безпосередньо місце наїзду на потерпілу ОСОБА_9 , що підтверджується наданим суду протоколом від 20 лютого 2023 року в порядку статті 240 КПК України.

Висновком експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 04 квітня 2023 року за №СЕ-19/107-23/1828-ІТ підтверджується що на момент огляду та відповідно на момент дорожньо-транспортної пригоди робоча гальмова система та система рульового керування досліджуваного транспортного засобу марки ««ВАЗ» моделі «21063» реєстраційного номеру НОМЕР_1 знаходилась у працездатному стані та могла виконувати функції, передбачувані конструкцією. Несправності системи освітлення утворились внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, несправності ходової частини виникли до моменту події.

Дослідженим судом висновком Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 05 квітня 2023 року за №СЕ-19/107-23/1829-ІТ підтверджується, що на автомобілі марки ««ВАЗ» моделі «21063» наявні сліди, що характерні для контактування з велосипедом, які знаходяться в передній правій частині автомобіля. Зіткнення автомобіля з велосипедом зеленого кольору відбулося на смузі руху в напрямку села Нове Давидкове, в місце що передує початку фіксації слідів осипу скла.

Згідно з висновком Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 07 квітня 2023 року за №СЕ-19/107-23/2405-ІТ з технічної точки зору, при заданих вихідних даних, невідповідність дій водія транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «21063» реєстраційного номеру НОМЕР_1 ОСОБА_3 технічним вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху України, перебувають у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта Мукачівського районного відділення СМЕ від 15 лютого 2023 року за № 74/2022 потерпіла ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження у виді поєднаної тупої травми голови та грудної клітки, закритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння та основи черепа, субдурального та субарахноїдального крововиливів, забою головного мозку, закритої травми грудної клітки, множинних переломів ребер справа, правобічного гемотораксу, забою легень, що ускладнилось травматичним набряком головного мозку і явилось безпосередньою причиною її смерті.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 15 лютого 2023 року за №72 встановлено що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені вище результати медичного огляду з метою вставлення стану сп`яніння підтверджуються протоколом огляду та перегляду відеозапису від 24 квітня 2023 року, в ході якого встановлено під час огляду обвинуваченого виявлено 2,72 проміле алкоголю, що підтверджує стан алкогольного сп`яніння в момент вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши показання обвинуваченого, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена досудовим розслідуванням та знайшла повне підтвердження в ході судового розгляду з огляду на таке.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, визначено що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом.

Судовий розгляд здійснено в порядку статті 337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 93 КПК України чітко визначено що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не оспорював фактичні обставини справи, при яких перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 .

Слід зазначити, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Крім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого доведена зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме висновком судово-медичного експерта Мукачівського районного відділення СМЕ від 15 лютого 2023 року за № 74/2022, яким підтверджується факт спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, які стали безпосередньою причиною її смерті.

Доведено вину обвинуваченого висновками експертів Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 04 квітня 2023 року за №СЕ-19/107-23/1828-ІТ, 05 квітня 2023 року за №СЕ-19/107-23/1829-ІТ, 07 квітня 2023 року за №СЕ-19/107-23/2405-ІТ, відповідно до яких ОСОБА_3 керував технічно справним транспортним засобом та мав технічну можливість зупинити транспортний засіб до місця наїзду та уникнення наїзду на велосипедиста шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення безпеки для руху.

Зокрема, своїми діями обвинувачений порушив вимоги пунктів 1.3.; 1.5.; 1.10.: «небезпека для руху» та «безпечна швидкість»; 2.3. «б»; 12.1.; 12.2.; 12.3.; 12.4.; 13.1. та 13.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, якими визначено:

- пункт 1.3. - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- пункт 1.5. - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- пункт 1.10. - терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: «небезпека для руху» - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися; «безпечна швидкість» - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

- пункт 2.3 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом;

- пункт 12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- пункт 12.2 - у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

- пункт 12.3 - у разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- пункт 12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше ніж 50 км/годину;

- пункт 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться , і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу;

- пункт 13.3 під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати безпеки дорожнього руху.

Невиконання зазначених вище Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема зі смертю потерпілої ОСОБА_9 .

Таким чином, суд вважає що вина ОСОБА_3 доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої.

У свою чергу, суд вважає необґрунтованою кваліфікацію дій обвинуваченого щодо вчинення кримінального правопорушення - експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому ці кваліфікуючі ознаки слід виключити з пред`явленого обвинувачення.

Наданими суду доказами підтверджується, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор, вважаючи доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, пропонував суду призначити йому покарання за частиною 3 статті 286-1 КК України у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Потерпілий та його представник ОСОБА_5 , просили призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Обвинувачений, вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, не заперечив проти запропонованої прокурором міри покарання, просив суд його суворо не карати та надати можливість бути мобілізованим до ЗСУ.

Захисник ОСОБА_7 , просила призначити мінімальне покарання, визначене частиною 3 статті 286-1 КК України, із застосуванням статті 69 КК України.

Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд керується ст.ст. 65-67 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно статті 66 КК України, судом встановлено, щире каяття, активне сприяння розкриття кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Пунктом 3 зазначеної вище Постанови визначено, що ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те, що він скоїв кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 286-1 КК України, яке в силу статті 12 КК України є тяжким злочином.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що обвинувачений на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, проживає у багатодітній сім`ї, раніше кримінальних правопорушень не вчиняв, адміністративні стягнення щодо нього не накладалися, розкаявся у вчиненому та виявив бажання бути мобілізованим до ЗСУ.

Підстави для застосування статті 69 КК України стосовно обвинуваченого відсутні, оскільки приписи даної статті щодо призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто, законодавець чітко визначив що для застосування судом положень статті 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

При цьому, Верховний Суд (справи №712/4384/20, №149/1596/16-к) неодноразово звертав увагу що призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, молодий за віком, по місцю проживання характеризується позитивно, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити йому покарання в межах санкції статті. При цьому, підстав для застосування статті 69 КК України, за клопотанням сторони захисту, судом не встановлено.

Вирішення цивільного позову та мотиви інших рішень.

Звертаючись до суду з клопотанням щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на особисте зобов`язання захисник мотивує свої доводи тим, що обвинувачений є молодий за віком, його родина має міцні соціальні зв`язки, батько перебуває у зоні бойових дій. Досудове розслідування та судове слідство завершено, що дає підстави вважати що обвинувачений не буде переховуватись та впливати на свідків. Наразі обвинувачений виявив бажання бути мобілізованим до ЗСУ.

Слід зазначити, що 17 лютого 2023 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду стосовно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Під час вирішення питання щодо запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є обвинувачення обґрунтованим, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Застосований стосовно обвинуваченого запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Таким чином, запобіжний захід, стосовно обвинуваченого у виді тримання під вартою, застосований на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду слід залишити без змін, клопотання захисника без задоволення.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Арешт, накладений на транспортний засіб скасувати, відповідно до статті 174 КПК України.

Відповідно до вимог статті 124 КПК України процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 КК України.

ОСОБА_3 призначити за частиною 3 статті 286-1 КК України покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Початок строку відбуття покарання відраховувати з 15 лютого 2023 року.

Речовий доказ: транспортний засіб «ВАЗ» марки «21063» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Закарпатській області - повернути власнику (або користувачу).

Речовий доказ: велосипед зі складною рамою марки «Десна», який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Закарпатській області - повернути ОСОБА_6 .

Речовий доказ: CD-диск зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 3398 (три тисячі триста дев`яносто вісім) гривень 04 копійки.

Арешт на транспортний засіб «ВАЗ» марки «21063» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , велосипед зі складною рамою марки «Десна», накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2023 року скасувати.

Запобіжний захід, стосовно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою залишити без змін до набуття вироком законної сили, але не більше ніж на 60 (шістдесят) діб.

Клопотання захисника ОСОБА_11 щодо зміни раніше застосованого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - залишити без задоволення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_12