Провадження № 1-кс/947/5437/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000190 від 27.03.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, 26.03.2022 до СУ ГУНП в Одеській області надійшли матеріали з управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції НПУ, щодо можливого фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також інших дій, які можуть нести небезпеку країні та суспільству під час військового стану, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В ході слідства встановлено, що під час введення військового стану на території України, згідно Указу президента України №64/2022 від 24.02.2022, під час здійснення заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, в ході систематичного проведення моніторингу інтернет ресурсів та іншого, щодо виявлення учасників ДРГ, зрадників та проросійських діячів, які несуть будь-яку небезпеку країні, встановлено осіб, які в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення рф війни проти України, можуть впливати на дестабілізацію ситуації в Одеському регіоні, а саме вчиняти провокаційні дії, підбурювати громадян до вчинення активних дій, спрямованих на порушення громадського порядку, блокування адміністративних будівель, режимних установ, крім того поширювати заборонену комуністичну, нацистську символіки, займатися пропагандою колабораційної діяльності, а також вчиняти дії, спрямовані на зміну меж території та державного кордону України, в порушення порядку, встановленого Конституцією України, за що на території України передбачена кримінальна відповідальність.

Станом на теперішній час проведеним комплексом оперативно-розшукових заходів достеменно встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Задля отримання необхідної інформації для слідства та забезпечення збереження речових доказів, а також відпрацювання осіб ймовірно причетних до вищезазначених протиправних дій, 02.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеса проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення обшуку за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено: пластикові карти від сім карток у загальній кількості 20 шт., упаковано до сейф-пакету INZ 1038109, радянські грошові кошти в сумі 404 рублі упаковано до сейф-пакету BYM 2009938, мобільний телефон РОСО з двома сім картами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 упаковано до сейф-пакету BYM 2009937, мобільний телефон Nokia з двома сім картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 упаковано до сейф-пакету BYM 2009936.

Вищевказані речі було визнано речовими доказами та винесено відповідну постанову від 02.05.2023.

Процесуальний керівник у кримінальному провадженні звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор на адресу суду направив заяву в якій клопотання підтримав, просив задовольнити, розглянути у його відсутність.

Слідчий направив заяву в якій вказав, що власника вилученого майна ОСОБА_4 повідомлено належним чином про дату та час розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене під час обшуку майно, а саме: пластикові карти від сім карток у загальній кількості 20 шт.; мобільний телефон РОСО з двома сім картами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; мобільний телефон Nokia з двома сім картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , може відповідати критеріям ч.1 ст.98 КПК України.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про залучення речових доказів від 02.05.2023 року, згідно якої вищезазначене майно визнано речовими доказом в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечення збереження речових доказів та в цілях запобігання можливості відчуження вищевказаного майна.

В свою чергу не накладення арешту на зазначене тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора в частині накладення арешту на частину вилученого майна підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Водночас, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора в частині накладення арешту на радянські грошові кошти в сумі 404 рублі, не підлягає задоволенню, оскільки ні в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, прокурором жодним чином не обґрунтовується можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, сам по собі факт визнання даного майна речовим доказом, не доводить тих обставин, що зазначене майно повністю відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, як докази у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні не доведено, що вилучене вищезазначене майно має відношення до кримінального провадження, а також не доведено, що на теперішній час існує загроза можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження зазначених в клопотанні прокурора радянських грошових коштів.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню в частині певного майна.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий судя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000190 від 27.03.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110-2 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно вилучене 02.05.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: пластикові карти від сім карток у загальній кількості 20 шт., мобільний телефон РОСО з двома сім картами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , мобільний телефон Nokia з двома сім картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , із забороною розпорядження та користування.

В іншій частині клопотання, щодо накладення арешту на радянські грошові кошти в сумі 404 рублі - відмовити.

Виконання ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1