Дата документу 20.06.2023 Справа № 332/604/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/604/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/768/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09 лютого 2023 року, яким останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнено, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким йому призначити покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції у вироку вірно визначено відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Але під час призначення йому покарання, обставини, що пом`якшують покарання, та матеріали, що характеризують його особу, на думку обвинуваченого, визначено не у повній мірі.

Так, судом першої інстанції вірно взято до уваги обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття. За наявності інших факторів та обставин, що пом`якшують покарання - добровільне видання наркотичних засобів під час обшуку, щира співпраця зі слідством, для повного, об`єктивного та швидкого проведення досудового розслідування, скоєння кримінального правопорушення вперше, відсутність перебування на обліку у наркологічному диспансері, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, наявність доходу тимчасовими підзаробітками, як підсобним робітником на будівництві, наявність сім`ї - дружини та неповнолітньої дитини, наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність будь-якої судимості, обвинувачений вважає, що судом першої інстанції обране покарання є надмірно суворим.

Обвинувачений зазначає, що він не перебуває на наркологічному обліку, а в цьому випадку мала місце - єдина випадкова ситуація, а саме - вжиття ним наркотичного засобу - канабісу, оскільки він перебував у психологічному розладі та хвилюванні щодо навколишньої ситуації в державі, при якій він піддався спокусі у вживанні наркотичного засобу, що було покликано тимчасовим станом розпачу, розгубленості та депресії. Поодинокий випадок при обранні покарання, на його думку, не може та не повинен максимально покарати його, а має забезпечити його поведінку у подальшому для його виправлення та усвідомлення протиправності свого діяння протягом майбутнього всього його життя.

Натомість, визначення покарання, що передбачено ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк три роки із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням його від відбування покарання, з іспитовим строком два роки, вважає надто суворим.

Обвинувачений вважає, що з урахуванням всіх вищевикладених обставин, можливим, справедливим та обґрунтованим у дійсній кримінальній справі є призначення йому покарання, що передбачено ч.1 ст.309 КК України, у виді обмеження волі на строк два роки із застосуванням ст.75 КК України, зі звільненням його від відбування покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Таке покарання надасть можливість йому у повній мірі усвідомити протиправність свого діяння та невідворотність покарання за вчинення кримінального правопорушення у подальшому, у достатній мірі забезпечить належність його поведінки у майбутньому, наддасть можливість в усвідомленні бездумності та непотрібності у вживанні наркотичних засобів, як тимчасового та непотрібного ефекту від їх вживання, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений зазначає також, що має можливість повністю відмовитись від вживання наркотичних засобів у подальшому та у повній мірі усвідомив протиправність свого діяння.

Згідно з вироком суду, до суду надійшов обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту також додані: письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника ОСОБА_9 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні; ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування, в тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Встановлено, що ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту 24 січня 2023 року, знаходячись біля дому № 34, розташованого по вул. Вроцлавській в Заводському районі міста Запоріжжя, незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого за водостічною трубою, а саме 6 зіп-пакетів та паперовий згорток з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/108-23/11 19-НЗПРАГІ від 27.01.2023 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину склала 8,632 г.

У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, незаконно зберігав, раніше знайдені 6 зіп-пакетів та паперовий згорток з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, а саме 6 зіп-пакетів, паперовий згорток зберігав за місцем мешкання на письмовому столі, у приміщенні квартири АДРЕСА_3 до моменту вилучення працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку 24 січня 2023 року о 21 годині 17 хвилин.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України, а саме, незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст. 309 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.309 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо обґрунтованості призначеного йому покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, не працює, має постійне місце проживання, на обліку у наркологічному диспансері не перебуває, під наглядом лікаря-психіатра не знаходиться, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставинами, які пом`якшують покарання, передбачені статтею 66 КК України, суд визнав щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачені статтею 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті обвинувачення, але не на максимальний строк.

Обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, фактично були враховані судом першої інстанції та стали підставою для його звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Підстав для пом`якшення призначеного покарання та зменшення іспитового строку, колегія суддів не убачає. Встановлений судом іспитовий строк не є максимальним та визначений з урахуванням фактичних обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого у сукупності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України. Призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого у сукупності, на думку колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто суворим.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405,407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09 лютого 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4