ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2975/22 Номер провадження 11-кп/814/1209/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, поданого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем і проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимим, засудженим у даному провадженні -

15 червня 2020 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_8 за час відбування покарання не став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2022 року, мотивуючи тим, що суд першої інстанції не врахував наведені ним у заяві обставини та здійснив розгляд провадження без його та захисника участі, на якій він наполягав, чим порушив його право на захист.

ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату й час апеляційного розгляду (призначеного на 20 липня 2023 року о 16 годині 30 хвилин у приміщенні Полтавського апеляційного суду), що підтверджується відповідною розпискою, засвідченою особистим підписом засудженого, до суду апеляційної інстанції не з`явився, клопотань про відкладення засідання з обґрунтування причин неможливості прибуття до суду не заявляв (а.п.96).

Відповідно ж до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників провадження, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, не перешкоджає проведенню розгляду.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом дотримано.

Частиною 1 ст.82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Виходячи з положень ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

У п.п.1, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. При вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Становлення ж особи на шлях виправлення являє собою прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про таке ставлення повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування в установі виконання покарань.

При цьому, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 15 червня 2020 року Октябрським районним судом м. Полтава ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_8 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 30 травня 2019 року до 15 червня 2020 року.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 18 квітня 2019 року у вечірній час доби в квартирі по АДРЕСА_2 повторно таємно викрав 2 належні ОСОБА_9 мобільні телефони, загальною вартістю 4 600 гривень.

03 травня 2019 року приблизно о 10 годині ОСОБА_8 на території Центрального ринку по вул. Чапаєва в м. Полтава повторно таємно викрав належний ОСОБА_10 мобільний телефон, вартістю 1 999 гривень 67 копійок.

11 травня 2019 року приблизно о 15 годині ОСОБА_8 в приміщенні ПТ «Ломбард Донкредит ТОВ «Інтер - ріелті» й компанія» по вул. Шевченка, 39-А в м. Полтава повторно таємно викрав належний цьому товариству мобільний телефон, вартістю 546 гривень 60 копійок.

23 травня 2019 року приблизно об 11 годині ОСОБА_8 по вул Європейській, 63 в м. Полтава повторно таємно викрав належний ОСОБА_11 велосипед, вартістю 3 633 гривні 33 копійки.

24 травня 2019 року приблизно о 09 годині ОСОБА_8 в кабінеті №26 Полтавської спеціалізованої школи №3 по вулиці В`ячеслава Чорновола, 4 в м. Полтава повторно таємно викрав належний названій школі ноутбук, вартістю 2 900 гривень 33 копійки.

30 травня 2019 року приблизно о 02 годині 20 хвилин ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , по АДРЕСА_3 , повторно відкрито викрав у ОСОБА_14 гаманець з грошовими коштами й рюкзак, усередині, зокрема, із мобільним телефоном і жіночими туфлями, на загальну суму 18 893 гривні 93 копійки (а.п.16-26).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що початок строку покарання засудженому визначено з 15 червня 2020 року, кінець цього строку - 29 червня 2023 року (з урахуванням зарахованого строку попереднього ув`язнення).

Таким чином, наявні передумови (формалізованої підстави, що пов`язується із фактичним відбуттям засудженим певної частини строку призначеного йому покарання) для розгляду питання про застосування положень ст.82 КК України щодо ОСОБА_8 , що не оспорюється ніким із учасників судового провадження.

Однак, для застосування положень ст.82 КК України необхідна наявність не лише формально-юридичних підстав, а й оціночних, які виражаються формулюванням «… засуджений став на шлях виправлення».

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 03 червня 2019 року, за час перебування в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що отримував стягнення у вигляді 2 доган і поміщення в карцер, заохочень не мав, не працював.

З 05 січня 2021 року засуджений відбував покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)», де характеризувався негативно, не заохочувався, натомість 35 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності й за це неодноразово отримував догани, суворі догани, поміщався в дисциплінарний ізолятор і приміщення камерного типу (одиночної камери) на тривалі строки, перебував на обліку, як особа, яка схильна до порушень режиму тримання під вартою, не працював, до виконання робіт з благоустрою установи ставився негативно, не брав участі у виховних заходах, до компенсування стягнутих з нього судом відшкодувань проявив байдужість, не вбачаючи необхідності в їх сплаті, що підтверджується даними характеристики ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)», матеріалів про заохочення, стягнення й працевлаштування засудженого (а.п.10-14).

Згідно з висновком установи виконання покарань ОСОБА_8 не намагався стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим за рішеннями комісії виправної колонії від 03 лютого й 06 жовтня 2021 року, 23 лютого 2022 року було неодноразово відмовлено в поданні матеріалів про застосування щодо останнього положень ст.ст.100, 101, 82, 81 КК України (а.п.11).

Таким чином, із аналізу наведених вище даних і обставин у їх сукупності, встановлено, що ОСОБА_8 протягом всього строку відбування покарання вперто не бажав ставати на шлях виправлення, належних висновків для себе не зробив, а після вчинення злочинів продовжив протиправну поведінку в місцях позбавлення волі. Його поведінка й ставлення до праці із самого початку відбування покарання систематично були негативними.

Окрім того, ОСОБА_8 , будучи засудженим за вчинення корисливих злочинів, раніше неодноразово звільнявся від відбування заходу примусу з випробуванням на підставі ст.75 КК України (4 рази) та умовно-достроково згідно зі ст.81 КК України (2 рази), проте знову вчинив ряд злочинів проти власності, що свідчить про недієвість застосування до нього заходів, пов`язаних зі зміною визначених судом умов контролю за його поведінкою.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений не став на шлях виправлення, а тому є відсутніми підстави для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Доводи апеляційної скарги про істотне порушення місцевим судом вимог КПК України, які зводяться до розгляду провадження без участі засудженого та його захисника, позбавлені підстав.

Вимогами ч.2 ст.336 КПК України (в редакції Закону України, в тому числі на час постановлення судом першої інстанції ухвали про дистанційний розгляд провадження) унормовано, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває засуджений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Уся ж нормативна конструкція цієї процесуальної норми вказує на те, що суду надається дискреційне право під час ухвалення рішення про здійснення судового провадження дистанційно вирішувати питання про форму судового засідання в залежності від усіх обставин провадження.

Проведення судового засідання в режимі відеоконференції є одним із видів участі особи в судовому засіданні, оскільки вона має можливість у режимі реального часу сприймати те, що відбувається під час судового розгляду, висловлювати власну позицію, ставити запитання та користуватися усіма правами, передбаченими законом.

За Указом Президента України №64/2022 з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні, який продовжено на даний час.

07 вересня 2022 року Полтавським районним судом Полтавської області постановлено ухвалу про здійснення розгляду клопотання ОСОБА_8 щодо застосування до нього ст.82 КК України в режимі відеоконференції між ДУ "Темнівська виправна колонія (№100)" та Полтавським районним судом Полтавської області з метою забезпечення участі засудженого в засіданні та оперативності судового провадження, яке здійснювалось в умовах воєнного стану (а.п.29). Також підлягає врахуванню факт ведення бойових дій на території Харківської області, де знаходиться ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)».

Тому, наведені вище дії місцевого суду відповідали положенням ч.2 ст.336 КПК України.

Аналогічний підхід щодо застосування приписів ч.2 ст.336 КПК України за релевантних обставин провадження викладено в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 грудня 2022 року (справа №682/620/21), 02 березня 2023 року (справа 525/1207/20).

Проте, в направленій заяві ОСОБА_8 , який був повідомлений про місце, дату й час судового розгляду, відмовився скористатись правом участі в ньому (в дистанційному режимі), не навівши будь-яких обґрунтувань даної позиції (а.п.32-33).

Таким чином, оскільки судом першої інстанції були вжиті передбачені законом належні заходи для забезпечення можливості засудженому брати участь у розгляді провадження та відстоювати свою позицію, який із власних суб`єктивних міркувань відмовився від названої участі в засіданні, то проведення місцевим судом за таких обставин розгляду провадження за відсутності ОСОБА_8 не є порушенням вимог КПК України.

Окрім того, матеріалами справи підтверджено те, що засуджений з моменту подання ним заяви й до постановлення оскаржуваної ухвали включно (15 вересня 2022 року) не заявляв до першої судової інстанції клопотання про призначення йому захисника, а надіслав заяву про це вже через тривалий час після закінчення розгляду провадження в місцевому суді, навіть власноруч датувавши зазначену заяву 22 вересня 2022 року, у зв`язку з чим доводи апелянта в даній частині також не знайшли свого підтвердження (а.п.40-41).

Водночас цим правом ОСОБА_8 скористався під час провадження в суді апеляційної інстанції, так як колегією суддів було задоволено клопотання засудженого й призначено йому захисника, який здійснював його захист та обстоював правову позицію щодо задоволення апеляційної скарги в засіданні апеляційного суду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2022 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4