Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2931/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора Сороколата

власника майна ОСОБА_6

її представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12 квітня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою накладено арешт на майно, вилучене 16.03.2023 в ході проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 . за місцем проживання ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення володільця права на відчуження, розпорядження та користування таким майном, а саме: 1) пластиковою пляшкою білого кольору із нашаруванням речовини білого кольору; 2) пластиковим стаканом зеленого кольору із нашаруванням речовини білого кольору; 3)медичним шприцом на 5 мл із залишками речовини білого кольору; 4) електронним вагами із нашаруванням речовини білого кольору; 5) банківськими картами AT "Ощадбанк" НОМЕР_1 , AT "Універсалбанк" НОМЕР_2 ; 6) мобільним телефоном марки "Doogee" ІР68 в корпусі чорно-помаранчевого корпусу з розбитим склом; сім-картою оператора ПрАТ "Київстар" на якій міститься напис НОМЕР_3 .

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки слідчим доведено, що воно має значення для кримінального провадження та відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вилучені речі можуть бути знаряддями вчинення злочину, містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити. Вважає, що ухвала суду першої інстанції була постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відповідно до ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2023 року клопотання старшого слідчої ГУНП в Житомирській області повернуто із встановлення строку в 72 години для усунення зазначених в ухвалі недоліків клопотання. Тимчасово вилучене майно не було повернуто після спливу 72 год., які були надано судом для усунення недоліків в клопотанні. Лише 30 березня 2023 року старший слідчий ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 подала клопотання про накладення арешту майна, а 12.04.2023 року слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира було розглянуто клопотання про накладення арешту майна.

Заслухавши доповідь судді, скаржника, яка підтримала апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Згідно ст.170 КПК України, під арештом майна розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 та ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000212 від 30.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

З витягу ЄРДР вбачається, що громадяни України зорганізувалися у міжрегіональне стійке злочинне об`єднання, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. За наявними даними, зазначені особи налагодили незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою подальшого збуту та збут наркотичного засобу «метадон» в особливо великих розмірах на території Житомирської, Черкаської та Київської областей.

Ухвалою слідчої судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20.02.2023 у справі №296/1568/23 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час обшуку, 16.03.2023 в період з 13:00 год. до 13:59 год. за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено майно, а саме: пластикову пляшку білого кольору із нашаруванням речовини білого кольору; пластиковий стакан зеленого кольору із нашаруванням речовини білого кольору; медичним шприцом на 5 мл із залишками речовини білого кольору; електронним вагами із нашаруванням речовини білого кольору.; банківські картки AT «Ощадбанк» НОМЕР_1 , AT «Універсалбанк» НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Doogee» ІР68 в корпусі; сім-картою оператора ПрАТ "Київстар" з написом НОМЕР_4 .

16.03.2023 постановою старшої слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000212

Слідча звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про накладення арешту на вище вказане майно.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 12.04.2023 року задоволено вказане клопотання старшої слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу Житомирської області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, яке було вилучене під час обшуку 16.03.2023 року, шляхом позбавлення права володільця права на відчуження, розпорядження та користування, а саме: 1) пластиковою пляшкою білого кольору із нашаруванням речовини білого кольору; 2) пластиковим стаканом зеленого кольору із нашаруванням речовини білого кольору; 3)медичним шприцом на 5 мл із залишками речовини білого кольору; 4) електронним вагами із нашаруванням речовини білого кольору; 5) банківськими картами AT "Ощадбанк" НОМЕР_1 , AT "Універсалбанк" НОМЕР_2 ; 6) мобільним телефоном марки "Doogee" ІР68 в корпусі чорно-помаранчевого корпусу з розбитим склом; сім-картою оператора ПрАТ "Київстар" на якій міститься напис НОМЕР_3 .

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Висновки слідчого судді є достатньо мотивовані, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і сталу прецедентну практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Зокрема, втручання держави в право володіння майном є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції, а також є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами певних фізичних осіб, які так чи інакше страждають від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованих осіб, ніж арешт майна, не можливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вилучене у ході проведення обшуку майно має значення речового доказу та відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Посилання в апеляційній скарзі, що тимчасово вилучене майно не було повернуто після спливу 72 год., які були надано судом для усунення недоліків, апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, 17.03.2023 старша слідча СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про арешт майна, яке ухвалою слідчого судді від 17.03.2023 повернуто із встановленням строку в 72 години для усунення зазначених в ухвалі недоліків. 27.03.2023 року о 16 год.27 хв. слідча ОСОБА_8 отримала копію ухвали слідчого судді та 30.02.2023 о 11 год. 22 хв. за погодженням з прокурором повторно подала до суду клопотання про арешт зазначеного у клопотанні майна після усунення його недоліків.

Майно, на яке накладено арешт, визнане речовим доказом та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідає критеріям речових доказів, встановлених ст. 98 КПК України. Крім того зазначене майно є предметом кримінального правопорушення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Проаналізувавши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів видно, що існують розумні підозри вважати, що на даному етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, у зв`язку з чим, підстави для скасування ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12.04.2023 року, про що просить апелянт - відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12 квітня 2023 року, якою задоволено клопотання старшої слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу Житомирської області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: