Єдиний унікальний номер 317/2351/22
Номер провадження 1-кп/317/120/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000305 від 18 липня 2022 року відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та клопотання адвоката обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу

ВСТАНОВИВ:

10.10.2022 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування.

20.03.2023 у судовому засіданні було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

10.05.2023 року до канцелярії суду було подано клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого.

В обґрунтування клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 прокурор вказав, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Прокурор вважає, що оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 інкриміновано кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких, за яке передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, ОСОБА_4 може переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків, які деякий час були односельцями обвинуваченого, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 ніде офіційно не працює, не має стійких позитивних моральних переконань, та перебуваючи на свободі може хибно відчути безкарність та вчинити аналогічний злочин; а також те що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти заявленим ризикам необхідно продовжити раніше обраний запобіжний захід тримання під вартою.

Адвокатом ОСОБА_6 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , яке підтримано самим обвинуваченим. В клопотанні сторона захисту зазначає, що підстави для продовження запобіжного заходу відпали, а ризики практично відсутні. В обґрунтування свого переконання адвокат зазначає, що обвинувачений перебуває під вартою з липня 2022 року, кваліфікація дій ОСОБА_4 для захисту виглядає сумнівною, а потерпілий ніяких претензій в суді не висловив, вважає, що покарання ОСОБА_4 може бути без позбавлення волі, а тяжкість висунутого обвинувачення не може бути єдиною підставою для продовження запобіжного заходу.

Окрім того, обґрунтовуючи наявність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, захисник посилається на наявність договору оренди житлового приміщення від 04.08.2022 року в якому проживає родина ОСОБА_4 . Також на те, що ОСОБА_4 одружений. До свого затримання мав постійне місце проживання на території Запорізького району Запорізької області, а тому соціальні зв`язки є міцними. А тому просить змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на домашній арешт по місцю проживання АДРЕСА_1 , а умови відбування домашнього арешту залишити на розгляд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

ОСОБА_4 взагалі не визнає себе винним, а відтак він вважає, що йому необхідно обрати інший запобіжний захід.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні не був присутній, заяв до суду не надавав.

Суд, вислухавши думку всіх учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання прокурора та захисника, встановив наступне:

При вирішенні питання доцільності продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь відповідальності за нього, внаслідок чого необхідно запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від суду, а також те, що існує імовірність незаконного впливу на потерпілого та свідків, які допитані судом, але можуть бути допитані повторно, те, що ОСОБА_4 покази суду щодо інкримінованого правопорушення не надавав, а також відсутність постійного місця проживання ОСОБА_4 в м. Запоріжжі та області. Надану суду копію договору оренди житлового приміщення суд оцінює критично як довод наявності міцних соціальних зв`язків. Строк дії договору сплив 04.11.2022 року, продовження дії договору не оформлювалося належним чином. Суд, розглядаючи кримінальне провадження не надає оцінку змісту та умовам наданої копії договору, а лише констатує, що строк його дії сплив, а доповнення датовані 03.05.2023 року та належним чином не вносились, а тому викликають сумнів.

В Запорізькому районі Запорізької області ОСОБА_4 не був постійним мешканцем, навіть не був зареєстрованим, працював на випробувальному терміні в ФГ, а трудовий договір так і не було надано суду.

Щодо посилань захисту на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, суд звертає увагу а долучену саме стороною захисту медичної довідки від 18.04.2023 року, в якій зазначено, що ОСОБА_4 оглянутий всіма лікарями, неодноразово відмовлявся від огляду лікаря. На час надання довідки стан здоров`я задовільний та ОСОБА_4 отримує визначене лікування.

Суд, вивчивши клопотання захисника, звертає увагу на те, що в ньому адвокат надає оцінку попередньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою від 20.03.2023 року, а не клопотанню прокурора, що є фактично апеляційною скарго, що не розглядається судом першої інстанції.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу на стадії судового розгляду у вигляді тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Розгляд справи судом не затягувався, жодне судове засідання не відкладено з підстав неможливості розгляду судом.

Суспільний інтерес (а саме замах на життя) у завершенні неупередженого розгляду даного кримінального провадження слід визнати виключними обставинами, згідно з якими лише продовження застосованого раніше запобіжного заходу тримання під вартою зможе запобігти ризикам продовження вчинення злочинів, переховування від суду, що дає підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Особа звинувачується в замаху на вбивство в стані алкогольного сп`яніння. А тому посилання на те, що потерпілим не висловлюються претензії, що є підставою для зміни запобіжного заходу суд вважає недоречним.

Обвинувачений звинувачується в скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, місце проживання потерпілого та свідків по провадженню йому є відомим та він може вплинути на них. Суд також враховує відсутність відомостей про місце проживання або перебування ОСОБА_4 на території м. Запоріжжя та області, окрім винайманого житла в с.Новопетрівка, до скоєного правопорушення.

Суд вважає, що для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, п.п. 1, 3, 4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до шістдесяти днів.

Відповідно до вимог п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177, ст. 178 КПК України, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду зазначеного кримінального провадження, а також враховуючи, що не можливо в строк до 18.05.2023 закінчити розгляд кримінального провадження, необхідно продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки ніякий з передбачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належний розгляд провадження.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 177, 201, 290, 291, 314-317, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 15.07.2023 включно.

Заставу не обирати.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1