09.06.2023 Справа № 363/1659/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000032 від 05.01.2023 року відносно обвинуваченої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженка м. Кропивницький, з середньою освітою, розлученої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,суд

встановив:

У період часу з ІНФОРМАЦІЯ_2 по ІНФОРМАЦІЯ_4 громадянка України ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, на шкоду інформаційній безпеці суспільства та держави, з метою заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в України та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою мобільного телефону «Sony Xperia J9110», що перебував у її розпорядженні та який під`єднаний до глобальної мережі Інтернет, з використанням раніше створеного акаунту « ОСОБА_5 » в соціально-орієнтованій мережі «Одноклассники», який прив`язаний до її особистого номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , поширила матеріали, в яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, а саме:

- ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15:09 ОСОБА_4 поширила допис у вигляді зображення чоловіка, ззовні схожого на ОСОБА_6 та напис «Горжусь! Своей страной Россией! Президентом РФ В.В. Путиным! Российским народом! Армией и флотом!»;

- ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15:00 ОСОБА_4 поширила допис «Знаю, что не смогу, но если бы смог, то поклонился в ноги каждому из бойцов российской армии и народных республик. На самом деле мы еще не до конца осознаем, какую грязь и мерзость они вычищают с наших, исконно российских земель, с какой нечистью ведут борьбу»;

- ІНФОРМАЦІЯ_4 о 11:20 ОСОБА_4 поширила допис у вигляді фото чоловіка у військовій формі, зовні схожій на форму збройних сил російської федерації, із підписом до нього «Старший лейтенант ОСОБА_7 при помощи комплекса «БУК-М3» уничтожил два штурмовика ВВС Украины подряд, прикрывая командный пункт от атаки украинских националистов. Благодаря его действиям националисты лишились поддержки с воздуха, что заставило их отступить. Низкий поклон тебе, герой!».

Згідно з висновком експерта № 80/85-88 від 24.01.2023 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення СВ ННЦ «ІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, у текстах, поширених ОСОБА_4 , у соціальній мережі «Однокласники», міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України.

ОСОБА_4 , переслідуючи явно злочинний намір, здійснювала вказані протиправні діяння під час триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розгорнута на всій її території, отже, вчинила усі залежні від неї дії на шкоду інформаційній безпеці людини і громадянина, суспільству та держави, та довела свій злочин до кінця. Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

В судовому засіданні під час роз`яснення суті обвинувачення, обвинувачена ОСОБА_4 повідомила суд, що суть обвинувачення зрозуміла, провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення вона безумовно та беззаперечно визнає у повному обсязі, будь-якого тиску чи примусу під час досудового розслідування та судового провадження на неї не здійснювалося, від дачі показань суду не відмовляється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У відповідності до вимог процесуального законодавства судом було роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом було роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити відповідні обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їй зрозумілі, заперечень проти не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вона не має.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 добровільно, безумовно та беззаперечно визнає провину у вчиненні даного кримінального правопорушення та не оспорює обставини та факти, викладені в обвинувальному акті, прокурор під час визначення порядку дослідження доказів по справі, просив суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнати недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченої.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , виклала обставини та факти, аналогічні тим, які викладені в обвинувальному акті, який не оспорює та підтверджує у повному обсязі. Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України визнає у повному обсязі, щиро кається у скоєному, та просила суд суворо не карати, та не позбавляти її волі.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 правильно кваліфіковані, як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, суд вважає доведеною.

Відповідно до положень ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону і зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, має виходити з того, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення передбачає не тільки вираховування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК України, але і індивідуальних особливостей та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 436-2 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, а також конкретні обставини та факти вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Дані щодо особи обвинуваченої ОСОБА_4 - раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, на обліку у лікаря психіатра, у лікаря-нарколога не перебуває, не працюючої, за місцем проживання характеризується позитивно, розлучена, проживає із сином.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , наявність пом`якшуючої покарання обставини та ставлення обвинуваченої до вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у виді позбавлення волі без конфіскації майна в межах санкції ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе повністю винною у вчиненні даного кримінального правопорушення, розкаюється у вчиненому, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, її вік, позитивні характеризуючи дані, встановлені висновком Центру пробації, згідно якого обвинувачена не становить небезпеку для суспільства, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, приходить до висновку, про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання й вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків.

Суд вважає, що саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 відсутній.

Процесуальні витрати на проведення експертизи підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченої ОСОБА_4 .

Кримінальним правопорушенням, вчиненим обвинуваченою ОСОБА_4 , шкоди заподіяно не було. Цивільний позов в межах кримінального провадження заявлено не було.

Речові докази по справі, виходячи з вимог ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, ст.100 КПК України підлягають спеціальній конфіскації та залишенню в матеріалах справи.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-370, 373-374, 392 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на два роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1.2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу із питань пробацїї;

повідомляти уповноважений орган з питань пробацїї про зміну місця проживання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом із питань пробацїї.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи 7550(сім тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 80 копійок .

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон «Sony Xperia J9110», який знаходиться в матеріалах справи, конфіскувати в дохід держави;

- флеш накопичувач «MI BRAND 8GB», на якому міститься відеозапис обшуку, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2022, протокол обшуку від 27.07.2022, які долучено до матеріалів справи, залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1