справа № 399/338/23
провадження № 1-кп/399/61/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000480 від 21.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білецьківка, Кременчуцького району Полтавської області, українеця, громадянина України, освіта загальна середня, непрацюючий, неодружений, немаючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, фактично проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) 29.01.1998 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 140 ч. 2 ст.81, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі, з конфіскацією1/2 частини особистого майна . Звільнений 09.04.1999 умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 17 днів. 2) 17.08.2000 року Світловодським міським судом Кіровоградської області за ст. 17, ч.3 ст.81, ст. 17 , ч. 2 ст. 140, ст. 94, ст. 42, ст. 43, ст. 14 КК України до11 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна. Звільнений 26.04.2011 по відбуттю строку покарання. 3) 26.03.2012 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки. 4) 26.09.2012 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК Украхни до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 16.09.2015 по відбуттю строку покарання. 5) 28.01.2016 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік. 6) 10.12.2019 Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 , ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік. 7) 05.03.2021 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185,ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. 8) 30.04.2021 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.03.2023 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання строком на 11 місяців 21 день, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, з 08.05.2023 року утримується в Державній установі "Кропивницький слідчий ізолятор", у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст. 186, ч.4 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території України введено воєнний стан строком на 30 діб з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого в подальшому було продовжено. Зокрема, Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

20 березня 2023 року в післяобідній час ОСОБА_3 перебував на АДРЕСА_2 де у нього виник умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна. Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, шляхом пошкодження запірних пристроїв, проник до приміщення погребу розташованого по АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_5 16 кілограм 500 грам посадкової картоплі сорту «Гранада» вартістю 132 грн, смалець, виготовлений із свинячого жиру 2022 року об`ємом 2 літри вартістю 180 грн, скляну банку консервованих огірків об`ємом 1 літр вартістю 76 грн 67 коп., а всього на загальну суму 388 гривень 67 копійок після чого із викраденим зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму, чим вчинив кримінальне правопорушення, злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме повторне таємне викраденням чужого майна, з проникненням у інше приміщення, вчинено в умовах воєнного стану.

Він же, 20 березня 2023 року близько 19 години перебував на АДРЕСА_2 де у нього виник умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть ніким помічені, ОСОБА_3 пройшов на територію домоволодіння по АДРЕСА_3 де помітивши велосипед, підійшов до нього та викрав з кошика велосипеда грошові кошти у сумі 479 гривень та поклавши грошові кошти до кишені штанів, в які він був одягнутий, направився у бік виходу з території домоволодіння. Однак, перебуваючи на території домоволодіння та прямуючи у бік виходу ОСОБА_3 був помічений потерпілою ОСОБА_5 , яка в свою чергу помітила протиправні дії ОСОБА_3 та почала кричати з вимогами зупинитися, на що ОСОБА_3 , розуміючи, що його дії є поміченими, тримаючи при собі викрадені грошові кошти, намагався зникнути з місця вчинення злочину. В подальшому, на голос потерпілої ОСОБА_5 та вимоги зупинитись відреагував її сусід ОСОБА_6 котрий наздогнав ОСОБА_3 , та припинив його протиправні дії. Отже, ОСОБА_3 виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не закінчив вчинюваний ним злочин з причин, які не залежали від його волі, чим вчинив закінчений замах на повторне відкрите викрадення чужого майна з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану, що кваліфікується за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення- злочин, передбачений ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України - закінчений замах на повторне відкрите викрадення чужого майна з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану та злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України повторне таємне викрадення чужого майна, з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та не оспорював фактичних обставин вчинення злочину, які викладені в обвинувальному акті, інші учасники судового процесу також не оспорювали фактичних обставин справи та не заперечували щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд в судовому засіданні на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. З огляду на зазначене, судом ухвалено наступний обсяг та порядок дослідження доказів - допит обвинуваченого, дослідження характеризуючих даних щодо обвинуваченого, документів щодо речових доказів, судових витрат.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину визнав повністю, щиро розкаявся, надав суду наступні показання, а саме що двері у погріб відкрив за допомогою труби, картопля вся була у мішку, в нього ж склав і інше викрадене майно. По другому епізоду показав, що майже вже був крок на виході з двору, як потерпіла його побачила та почала кричати, він пішов далі, відійшовши від двору потерпілої декілька метрів, його наздогнав сусід та розвернув його до двору потерпілої, куди обвинувачений і попрямував. Викрадені гроші з гаманця були у нього в кишені, із сумою у 479 грн повністю погодився, зазначивши, що саме така сума була ним викрадена. Ці гроші та інше викрадене майно були повернуті потерпілій, поліцейськими. До таких своїх дій ставиться негативно, причиною таких дій назвав звільнення з місць позбавлення волі та відсутність грошей та їжі, тому і пішов на вчинення злочину, просив суворо не карати.

Потерпіла до суду не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження без її участі.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст. 186, ч.4 ст. 185 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, які у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачений визнав та з якими погодився в повному об`ємі.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.4 ст. 186, ч.4 ст. 185 КК України, кваліфіковано правильно, оскільки повторно таємнимно викрав чуже майно, з проникненням у інше приміщення, вчинений в умовах воєнного стану передбачений ч.4 ст. 185 КК України та закінчив замах на повторне відкрите викрадення чужого майна з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Нормами ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкі злочини.

Обставиною що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст. 66 КК України суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст. 67 КК України не встановлено.

Обвинувачений раніше судимий, вчинив дані кримінальні правопорушення в період звільнення його від відбування покарання умовно-достроково, офіційно непрацевлаштований, неодружений, немаючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується посередньо, повністю визнав свою вину у вчинених злочинах, щиро розкаявся у вчиненому, викрадене майно повернуто власнику.

При цьому, судом встановлено, що обвинувачений вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 30.04.2021 року засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі та на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.03.2023 року, яка набрала законної сили 14.03.2023 року, умовно-достроково звільнений від відбування покарання строком на 11 місяців 21 день.

Відповідно до довідки про звільнення серії Кір №01808 ОСОБА_3 відбував покарання на підставі вищезазначеного вироку суду з 27.01.2021 року по 16.03.2023 року, звідки звільнений умовно-достроково на 11 міс. 11 днів на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.03.2023 року.

Обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення 20.03.2023 року, тобто протягом невідбутої частини покарання, яка відповідно складає 11 місяців 21 день.

Відповідно до ч.4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Умовно-дострокове звільнення передбачає певні вимоги до звільненої особи та її поведінки у період невідбутої частини покарання, невиконання яких тягне за собою скасування такого звільнення і поновлення відбування покарання.

Крім того, у разі, коли особа була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання (пункт 26 згаданої Постанови ПВСУ).

Такого правового висновку дійшов Касаційний кримінальний суд Верховного Суду від 17.03.2020 року у справі 695/1873/17 провадження № 51-8277км18.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За положеннями п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при визначенні покарання за правилами ст.71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема,: - частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК).

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотиви вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав повністю себе винним у вчиненні злочинів, розкаюється у вчиненому, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обтяжуючих обставин, характеризуючі дані щодо обвинуваченого, а також те, що даний злочин вчинено в період умовно-дострокового звільнення його від відбування призначеного покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.15 ч.4 ст. 186 та ч.4 ст. 185 КК України із реальним його відбуванням, а остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити згідно з вимогами ст.ст. 70, 71 КК України за сукупністю злочинів та вироків.

Також судом враховано положення ч.1, ч.3 ст. 68 КК України щодо призначення покарання за незакінчене кримінальне правопорушення, а саме закінчений замах на вчинення кримінального правопорушення, та ч.4 ст. 71 КК України згідно з якою остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Вимоги ч.3 ст.68 КК України обмежують максимальний розмір покарання, який може бути призначений за незакінчений злочин.

Така норма має імперативний характер і тому суд зобов`язаний її дотримуватися у всіх випадках призначення покарання за замах на злочин.

Санкцією ч.4 ст.186 КК України передбачено максимальне покарання у виді 10 років позбавлення волі, а у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вчинив закінчений замах, то відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вказаною частиною статті останньому необхідно призначити покарання не більше 6 років 7 місяців позбавлення волі (10*2/3=6,7).

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.05.2023 року застосовано відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, взявши його під варту в залі суду строком до 15:00 год 06.07.2023 року та постановлено початок строку тримання під вартою ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 15:00 год. 08 травня 2023 року.

Таким чином, початок строку відбування покарання ОСОБА_3 необхідно рахувати з 08.05.2023 року, з моменту фактичного затримання зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку день за день.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Судові витрати у справі відсутні. Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Враховуючи застосування до обвинуваченого реального покарання, його особу, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання ним законної сили, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 17.08.2023 року, взявши ОСОБА_3 під варту в залі суду негайно.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст. 186, ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому наступні покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. ч.2 ст.15 ч.4 ст. 186 КК України із застосуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 7 (сім) місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 7 (сім) місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 30.04.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , за даним вироком рахувати з 08.05.2023 року, тобто з моменту фактичного затримання зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку день за днь.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 17.08.2023 року, взявши ОСОБА_3 під варту в залі суду негайно.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Судові витрати у справі відсутні.

Речовий доказ поліпропіленовий мішок білого кольору у якому знаходиться посадкова картопля сорту «Гранада», смалець та банка концервованих огірків - передані на відповідальне зберігання власнику даного майна ОСОБА_5 - залишити власнику.

Речовий доказ металева труба, виявлена біля погреба у дворі по АДРЕСА_3 - передана в кімнату речових доказів СПД№1(смт. Онуфріївка) ВП №1(м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області знищити.

Речовий доказ грошові кошти в сумі 479 гривень купюрами номіналом 200 гривень - 1 шт.,50 гривень-5 шт., 20 гривень- 1 шт.,5 гривень- 1 шт., 2 гривні-1 шт., 1 гривня- 2 шт.- передані на відповідальне зберігання власнику даного майна ОСОБА_5 - залишити власнику.

Речовий доказ 1 DVD-R диск із відеозаписом слідчого експерименту із застосуванням відеозапису за участю потерпілої ОСОБА_5 в сел. Онуфріївка Олександрійського району Кіровоградської області залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ 1 DVD-R диск із відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349, ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області ОСОБА_1