Справа № 539/1093/22
Провадження № 1-кп/539/37/2023
ВИРОК
06 вересня 2023 року Лубенський міськрайонний суд
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
та представника потерпілого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, освіта середня, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-
04 липня 2021 року, близько о 20:00 год, ОСОБА_4 , знаходячись біля домогосподарства, що по АДРЕСА_2 помітив ОСОБА_6 , та при зустрічі між ними виникла словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на умисне нанесення йому тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , знаходячись біля подвір`я за вказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, кистю правої руки стиснутої у кулак, умисно наніс один удар по обличчю ОСОБА_6 , в наслідок чого, останній втратив рівновагу та впав на металеву пластину, після чого ОСОБА_4 , користуючись безпораднім станом ОСОБА_6 , наніс три удари ногою по боковій лівій поверхні тулуба останнього.
В результаті нанесених ударів, ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді гематоми навколо лівого ока, садна по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 214 від 04.07.2021, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також закритого перелому 9 ребра зліва з синцем по боковій поверхні грудної клітки зліва в проекції 8-9 ребра по задньої-пахвовій лінії, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 214 від 04.07.2021, за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 частково визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення. Зазначив, що в той день він зі своєю дівчиною ОСОБА_8 стали свідками того, як ОСОБА_6 на вулиці бив його собаку, через що у них виникла словесна сварка. Під час сварки ОСОБА_6 зірвав з шиї ОСОБА_4 золотий ланцюг, який не хотів повертати, поки ОСОБА_8 його не відібрала. Ще через деякий час словесна сварка переросла в бійку, під час якої ОСОБА_6 замахнувся, щоб вдарити ОСОБА_4 , однак він вдарив на випередження кулаком по обличчю, від чого ОСОБА_6 впав. Заперечує, що після цього наносив потерпілому удари ногою.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення за викладених в обвинуваченні обставин підтверджується наступними доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що в 2021 році він перебував з ОСОБА_9 по вул. Калинова в м.Лубни. В цей час до них вибігла велика собака, яка напала на собаку потерпілого. ОСОБА_6 намагався розборонити собак. Це побачив ОСОБА_4 , який підійшов до потерпілого та спитав, чому він б`є собаку. З цього приводу розпочалася сварка, під час якої ОСОБА_4 кулаком вдарив ОСОБА_6 по обличчю, від чого останній впав на металевий люк. Продовжуючи побиття ОСОБА_4 3 рази вдарив ОСОБА_6 , який лежав на землі, ногою по тулубу. Потім потерпілий викликав поліцію.
- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка суду повідомила, що обвинувачений та потерпілий є її сусідами. Літом 2021 року перебуваючи за місцем свого проживання почула крики, які доносилися з вулиці. Вийшовши на вулицю біля калитки свого подвір`я вона побачила ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які сварилися. Через деякий час ОСОБА_4 кулаком вдарив ОСОБА_6 по обличчю, від чого той впав, а потім завдав не менше одного удару ногою по тулубу потерпілого в районі ребер.
- показаннями свідка ОСОБА_9 , який суду повідомив, що знає обвинуваченого та потерпілого, оскільки є їхнім сусідом. Влітку 2021 року вони з ОСОБА_6 перебували на вулиці біля будинку потерпілого. В цей час на собаку ОСОБА_6 напала собака ОСОБА_4 «Рой» та почала її душити. З цього приводу між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла словесна сварка. Потім свідок відійшов у своїх справах та почув крики з місця, де перебували обвинувачений та потерпілий. Прибувши на місце побачив побитого ОСОБА_11 . Через декілька днів останній повідомив, що у нього зламані ребра.
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду повідомив, що влітку 2021 року був свідком конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з приводу собаки. Зазначив, що під час їх словесного конфлікту утримував ОСОБА_4 від бійки, а потім побачив, що ОСОБА_6 впав. Не бачив, щоб ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_6 , однак не виключає, що такі могли бути нанесені.
- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка суду повідомила, що 2 років тому ввечері була свідком того, як між ОСОБА_6 та її хлопцем, ОСОБА_4 , виникла сварка через собаку останнього. Під час сварки ОСОБА_6 зірвав лівою рукою цепочку з шиї ОСОБА_4 , яку вона потім забрала. Потім ОСОБА_6 «агресував», хотів вдарити ОСОБА_4 , однак останній вдарив на випередження по обличчю потерпілого, від чого той впав на землю. Люка в тому місці не було. Ногами потерпілого ОСОБА_4 не бив. Лежачи на землі ОСОБА_6 тримав у руці камінь, який ОСОБА_8 забрала, щоб він ним не вдарив ОСОБА_4 . Потім вони пішли додому. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 вона не бачила.
- показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду повідомив, що в той день ремонтував автомобіль на вулиці та бачив ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які гуляли вулицею. Через деякий час почув сварку та прибувши на місце пригоди побачив ОСОБА_6 , який сидів на землі.
- висновком судової-медичної експертизи № 214 від 05.07.2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не могли бути спричинені власноручно або при падінні на площину.
- протоколами проведення слідчих експериментів від 22.07.2021 року з ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_10 , під час яких вони розказали та продемонстрували механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.
- висновком судово-медичної експертизи № 259 від 29.07.2021 року, відповідно до якого покази ОСОБА_6 та ОСОБА_10 дані ними під час проведення слідчих експериментів не протирічать даним судово-медичної експертизи в частині давності, характеру та механізму спричинення тілесних ушкоджень.
Наведені докази узгоджуються між собою, не суперечать один одному, та в своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
При цьому суд відхиляє доводи обвинуваченого та свідка ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_4 не наносив удари ногою ОСОБА_6 , оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами зібраними у справі.
Так, відповідні обставини підтверджуються показаннями ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_14 , протоколами проведення слідчих експериментів від 22.07.2021 року, висновками судово-медичної експертизи № 259 від 29.07.2021 року, відповідно до якого покази ОСОБА_6 та ОСОБА_10 дані ними під час проведення слідчих експериментів не протирічать даним судово-медичної експертизи в частині давності, характеру та механізму спричинення тілесних ушкоджень. При цьому відповідно до висновку судової-медичної експертизи № 214 від 05.07.2021 року у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не могли бути спричинені власноручно або при падінні на площину.
Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання відсутні.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Таким чином, при призначенні покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що вчинений злочин є нетяжким, а також особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, згідно медичної довідки у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває.
Суд вважає, що покарання за даний злочин має бути призначено у вигляді обмеження волі.
Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України. При цьому суд враховує особу винного який раніше не судимий, позитивно характеризується, висновок служби пробації, який містить інформацію щодо середнього рівня ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, і приходить до висновку про можливість виконання покарання у громаді за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів.
Суд вважає, що іспитовий строк має бути застосований до обвинуваченого терміном 1 рік.
Відповідно до ст.76 КК України слід зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 50 000 грн. моральної шкоди та 18 000 грн витрат за надання правової допомоги.
Обвинувачений ОСОБА_4 позов потерпілого визнає частково. Не вказуючи конкретну суму, зазначає, що готовий відшкодувати моральну шкоду, яку потерпілий поніс внаслідок нанесення удару по обличчю.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному проводженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Цивільний позов потерпілого підлягає задоволенню частково. Так при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд зважає на стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, як того вимагає п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає, що стягненню підлягає 25 000 грн моральної (немайнової) шкоди.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Згідно ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілого ОСОБА_6 25 000 грн. моральної шкоди та 18 000 грн за надання правової допомоги.
Речовий доказ оригінал рентгенограми грудної клітки потерпілого ОСОБА_6 від 05.07.2021 та копію опису рентгенограми від 05.07.2021 з заключенням, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1