У Х В А Л А

Іменем України

06 вересня 2023 року м.Київ

слідчий суддя Деснянського районного суду м.Маріуполя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , про арешт майна, подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002434 від 11.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2023 слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням.

В обґрунтування клопотання зазначив, що досудовим слідством встановлюються обставини вбивства ОСОБА_4 , що мало місце 10.08.2023 о 22:00год на сходовому майданчику 1-го поверху підїзду№2 будинку АДРЕСА_1 .

29.08.2023 на підставі письмової згоди ОСОБА_5 , проведено огляд квартири АДРЕСА_2 , за результатами якого виявлено та вилучено чотири предмети ззовні схожі на ножі.

Вищевказане визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, про що 29.08.2023 винесено відповідну постанову.

Досудове слідство вважає, що вилучені речі підлягають експертному дослідженню з метою встановлення провини винної особи, тому є необхідним вжиття заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту.

Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання, матеріали, якими слідчий обґрунтовує його доводи, беручи до уваги позицію слідчого, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Само по собі наявність у матеріалах провадження постанови слідчого про визнання речовими доказами предметів схожих на ножі, не може бути враховано, як мета для накладення арешту у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Завданням арешту майна в силу ст. 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, однією з підстав для накладення арешту є наявність ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вирішуючи клопотання не на користь особи, яка з ним звернулась, слідчий суддя не вбачає наявність наведених ризиків.

Окрім того, правові підстави проведення огляду приміщення квартири, де було вилучено спірне майно, дослідженні слідчим суддею за клопотанням про надання до дозволу на проведення невідкладної слідчої дії, в порядку ч.3 ст. 233 КПК України. Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 30.08.2023, через відсутність законних підстав проникати до іншого володіння особи, в задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення огляду за правилами обшуку приміщення кватири АДРЕСА_2 , відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слід також зазначити, що не лише приналежність майна критеріям речового доказу є обставиною, яка підлягає перевірці під час застосування передбаченого ст. 170 КПК України заходу забезпечення кримінального провадження. В цьому контексті мають значення реальна наявність ризиків стосовно пошкодження, знищення, перетворення, відчуження майна, що в даному випадку, з огляду на зміст заявленого клопотання та додані до нього документи, носить лише декларативний характер, оскільки такі доводи слідчого належним чином не підтверджуються.

У клопотання слідчого щодо необхідності накладення арешту на предмети є той факт, що на теперішній час вказані предмети, вилучені під час огляду місця події мають значення речового доказу по вказаному кримінальному провадженню, тому підлягають обов`язковому накладенню арешту.

Враховуючи той факт, що слідчим в клопотанні не зазначено мети та наявність ризиків накладення арешту, слідчий суддя вважає, що відсутні будь-яке обґрунтування підстав для накладення арешту на вищезазначене майно та саме клопотання є необґрунтованим та невмотивованим.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , про арешт майна вилученого 29.08.2023 в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002434 від 11.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1