Справа № 308/2176/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/206/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2023.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області та про продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 10.05.2023 з визначенням застави - 750 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2013000 (два мільйони тринадцять тисяч) грн, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 16.01.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000006.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_8 покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , без дозволу прокурора, слідчого або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному проваджені; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

-2-

Незважаючи на викладене, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів. Надалі ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо організації незаконного переправлення осіб через держаний кордон України, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розробили протиправний механізм переправлення осіб через державний кордон України відповідно до якого, особи призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, перетинають кордон поза межами пункту пропуску до країн Європейського Союзу осіб (призовного віку 18 - 60 років), отримуючи при цьому неправомірну вигоду в сумі від 3000 до 5000 доларів США.

З метою реалізації свого злочинного плану, 23.01.2023 ОСОБА_8 підшукав осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон з метою виїзду до європейської країни ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході телефонної розмови було визначено місце зустрічі, яке відбулось біля готелю «Ужгород». Під час зустрічі ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що він має можливість організувати їхнє незаконне переправлення через державний кордон, як в межах пунктів пропуску із використанням підроблених документів, так і поза межами прикордонного пункту через гірсько-лісисту місцевість. Вартість незаконного перетину із використанням підроблених документів, згідно пропозиції ОСОБА_8 , становила 6000-13000 доларів США з особи, вартість перетину гірсько-лісистою місцевістю становила 5000 доларів США з особи. На вказану пропозицію ОСОБА_14 повідомив, що йому потрібно час для того аби обрати зручний спосіб для незаконного перетину кордону.

24.01.2023 відбулась наступна зустріч ОСОБА_8 з ОСОБА_14 , під час якої останній повідомив, що йому та ОСОБА_15 підходить останній варіант незаконного перетину через державний кордон, по гірсько-лісистій місцевості за 5000 доларів США з особи, на що ОСОБА_8 розповів йому про схему незаконного переправлення, а саме про те що, процедура перетину буде полягати в тому, що їх в місті Ужгороді повинні зустріти інші співучасники злочинної схеми, які здійснять їхню доставку на транспортних засобах до одного із населених пунктів прикордонного району, де в подальшому здійснять супровід гірсько-лісистою місцевістю через державний кордон з України, до однієї з країн Європейського Союзу. Також, ОСОБА_8 повідомив процедуру передачі грошових коштів, яку мали надати за незаконне переправлення, так повідомив, що потрібно наперед надати кошти в сумі 3500 доларів США, решту коштів, а саме 6500 доларів США, повинен надати ОСОБА_15 після вдалого незаконного переправлення ОСОБА_14

30.01.2023 близько 18 год 30 хв, ОСОБА_14 зустрівся із ОСОБА_8 за адресою м. Ужгород, вул. Минайська, біля буд. № 38, який його заздалегідь очікував на автомобілі «Chevrolet Lacetti» червоного кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , для того аби передати першу частину грошових коштів, а саме 3500 доларів США. В ході бесіди, останній із застосуванням мобільного телефону, з використанням додатку «Нотатки» вказав ОСОБА_14 залишити грошові кошти у визначеному місці в салоні автомобіля та очікувати подальші команди. Вказану дію ОСОБА_14 виконав, після чого покинув автомобіль. На виконання свого злочинного наміру ОСОБА_8 , діючи умисно, за заздалегідь розробленим злочинним механізмом, 09.02.2023 о 07 год 15 хв, перебуваючи за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Фединця 46,

-3-

біля супермаркету «Вопак», зустрівся з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який діяв під контролем правоохоронних органів, достовірно знаючи, що ОСОБА_14 обмежено виїзд за кордон, повідомив останньому, що здійснить його переміщення до осіб, які в подальшому доставлять його до місця перетину державного кордону, де поза межами пункту пропуску його буде переведено пішим шляхом до країни Європейського Союзу. В подальшому ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду, зустрівся з ОСОБА_14 , де на власному автомобілі марки «Chevrolet Lacetti» червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , доставив ОСОБА_14 до готелю «Ужгород», який знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Богдана Хмельницького, 2 А. В подальшому ОСОБА_14 було надано усну вказівку пересісти в автомобіль Audi A6 синього кольору д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_12 та особа яка також мала намір незаконно перетнути державний кордон України, на якому їх було переміщено по автомобільній дорозі міжнародного значення М06 (Київ Чоп) в напрямку м. Мукачево для передачі ОСОБА_9 . Після чого, поблизу м. Мукачево Закарпатської області, ОСОБА_14 та інша особа яка також мала намір незаконно перетнути державний кордон України, за усною вказівкою ОСОБА_12 , пересіли до автомобіля «Шкода Октавія» за кермом якого перебував ОСОБА_9 та ще двоє осіб, які також мали намір незаконно перетнути державний кордон України. ОСОБА_9 який з метою забезпечення сприяння та доставлення вказаних осіб на автомобілі до смт Вилок Берегівського району, для подальшого наближення до місця незаконного перетину державного кордону України. Прибувши на вказане місце, іншими невстановленими досудовим розслідуванням учасниками злочинної схеми щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України на автомобілях «Рено» та «Фольсфаген», було доставлено також ще чотирьох осіб чоловічої статі, які також мали намір незаконно перетнути державний кордон. В подальшому ОСОБА_13 , з метою забезпечення сприяння незаконного перетину державного кордону України, за допомогою транспортного засобу «Тойота Прадо», помістив до вказаного автомобіля вищезазначених вісьмох чоловіків та їхні особисті речі, об`їзними ґрунтовими дорогами, повз прикордонних спостережних пунктів, довіз їх до узбережжя річки «Тиса», де в даному місці очікував інший учасник злочинної схеми ОСОБА_11 , із заздалегідь підготовленим надувним човном з метою забезпечення надводного транспортування через вказану річку. Після того, як дані чоловіки перепливли річку на човні, їх було направлено до нежитлового приміщення, в якому очікувало ще троє осіб які мали намір також незаконно перетнути державний кордон. В подальшому загалом групу осіб із одинадцяти чоловік, ОСОБА_10 на автомобілі «Нива» разом із іншою невстановленою на даний час слідством особою, на автомобілі «Нісан» зустріли у зазначеному місці та за допомогою даних автомобілів забезпечили безпосереднє перевезення вказану групу осіб до лінії державного кордону України з метою незаконного переправлення останніх через державний кордон України поза межа пункту пропуску. Однак, поблизу лінії кордону, вказана група осіб, яка намагалася незаконно перетнути державний кордон України, була затримана працівниками правоохоронних органів, а саме: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 .

09.02.2023 ОСОБА_8 затримано у порядку ст. 208 КПК України, а 10.02.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

-4-

Також слідчий в клопотанні зазначає, що строк досудового розслідування у цьому провадженні закінчується 10.05.2023, а завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо внаслідок складності провадження, оскільки кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги необхідність проведення ряду слідчий та процесуальних дій, а також з огляду на обґрунтованість підозри та того, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу підозрюваному не зменшилися, слідчий просив продовжити строк тримання під вартою останньому в межах строку досудового розслідування, а саме до 10.05.2023.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що погоджується з обґрунтованістю підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а також врахував наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Окрім того, слідчим суддею враховано наявність обґрунтованих обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема: необхідно отримати тимчасовий доступ до речей і документів, розсекретити матеріали НСРД, повідомити змінену підозру з викладенням такої в кінцевій редакції, виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування. Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 , наявність достатніх підстав вважати про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які неможливо попередити, застосувавши до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів з визначенням розміру застави.

В апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_6 порушено питання про скасування ухвали слідчого судді від 04.04.2023 та застосування відносно ОСОБА_8 меншого розміру застави, а саме, 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування своїх доводів адвокат ОСОБА_6 вказує на незаконність ухвали слідчого судді. Зазначає, що у клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів і вважає, що слідчий суддя порушив вимоги ст. 182 КПК України, призначивши розмір застави вище крайньої межі, не встановивши та не описавши, які саме обставини свідчать про виключність випадку й якими керувався слідчий суддя при вирішенні та оцінці здатності забезпечення ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків. Зазначає, що слідчий суддя не врахував наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного ОСОБА_8 , те, що він має родину, освіту, місце роботи та місце постійного проживання.

В доповненні до апеляційної скарги захисник-адвокат ОСОБА_6 посилається на наявність оригіналу клопотання про взяття ОСОБА_8 на поруки за заявою директора ТОВ «Житомирський молочний завод», а неможливість прибуття поручителя в судове засідання захисник обґрунтовує значною відстанню від м. Житомир до м. Ужгорода. Також в черговий раз звертає увагу на дані про особу підозрюваного, зокрема, відсутність судимості, наявність постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, а також на відсутність у підозрюваного намірів ухилятися від

-5-

слідства й суду чи перешкоджати кримінальному провадженню в будь-який спосіб. У клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Також вважає, що слідчий суддя порушив вимоги ст. 182 КПК України, призначивши розмір застави вище крайньої межі, не встановивши та не описавши, які саме обставини свідчать про виключність випадку й якими керувався слідчий суддя при вирішенні та оцінці здатності забезпечення ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу з доповненнями до неї, думку прокурора про законність й обгрунтованість прийнятого судом рішення, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За приписами ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дотримано.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000006 від 17.01.2023, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

09.02.2023 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України, 10.02.2023 йому повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.02.2023 відносно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07.04.2023 включно та визначено розмір застави.

Постановою керівника Ужгородської окружної прокуратури від 04.04.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000006 продовжено до трьох місяців, а саме до 10.05.2023.

-6-

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, запобіжний захід у виді тримання під вартою обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

За приписами ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, слідчим суддею визнана і така підтверджується наявними в провадженні доказами. З таким висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Крім того, слідчий суддя також дослідив доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення, а саме ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.02.2023, якою щодо ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід - тримання під вартою, до 07.04.2023 та, з урахуванням необхідності виконання ряду слідчих та процесуальних дій, а також з урахуванням існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обґрунтовано дійшов висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не змінилися, та не зменшилися.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 до 10.05.2023, тобто в межах строку досудового розслідування, оскільки таке продовження, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і інших учасників досудового розслідування, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

-7-

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно відсутності передбачених законом підстав для продовження строків тримання під вартою.

Твердження сторони захисту про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також апеляційний суд враховує, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_8 , суд своїм рішенням забезпечив не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Всупереч доводів апеляційної скарги, ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

З урахуванням конкретних обставин та обсягу слідчих дій, які необхідно виконати у кримінальному провадженні, та виходячи з того, що продовження строку тримання під вартою здійснено в межах досудового розслідування і не перевищує розумних меж, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», порушень норм міжнародного права та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

-8-

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Зазначені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_6 доводи про ігнорування слідчим суддею наданих стороною захисту доказів, які спростовують заявлені слідчим у клопотанні ризики, є безпідставними.

Колегія суддів вважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує його в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для продовження щодо підозрюваного раніше обраного запобіжного заходу.

Всупереч викладеним в апеляційній скарзі захисника доводам, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя перевірив та надав оцінку тим обставинам з якими закон пов`язує порядок обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не підтверджені належними доказами, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Твердження сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, мешкає із сім`єю, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше не судимий, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, також визнає такими, що не свідчать про відсутність вищенаведених ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_8 захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою, що підозрюваний з урахуванням захворювань не може триматися під вартою, що тримання ОСОБА_8 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я.

Тому, доводи апеляційної скарги про можливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, - апеляційний суд також відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і не спростовують висновків слідчого судді, вважаючи, що наведені в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді факти, які знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, у тому числі й домашнього арешту.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо розміру визначеної ОСОБА_8 застави, який, на думку захисників, є непомірним для підозрюваного, колегія суддів виходить з такого.

-9-

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 стаття 182 КПК). Розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (пункт 3, абзац 5 частини 5 статті 182 КПК).

Апеляційний суд звертає увагу, що положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан обвинуваченого; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; даних про особу обвинуваченого; встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК України; «професійне середовище» обвинуваченого; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин; шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу про продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував і положення ст. 182, 183 КПК України, тяжкість, обставини кримінального правопорушення таособливий характер справи, пов`язаний із значним суспільним інтересом у цьому кримінальному провадженні, який обумовлюється тим, що ОСОБА_8 в умовах воєнного стану сприяв незаконному перетину осіб через державний кордон України, наслідком чого є зрив проведення загальної мобілізації, ухилення громадян України від виконання ними конституційних обов`язків щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України, підрив боєздатності ЗСУ в умовах збройної агресії Російської Федерації, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 (є внутрішньо переміщеною особою і з урахуванням того, що його мати перебуває на окупованій території України може виїхати на території, не підконтрольні України, користуючись воєнним станом) дійшов належного правильного висновку про те, що має місце виключний випадок і застава в межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Тому, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, і у свою чергу, взявши до

-10-

уваги суму завданої діями ОСОБА_8 шкоди орієнтовно 50 тисяч доларів США, що еквівалентно більш ніж 2000000 грн, обґрунтовано визначив розмір застави 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Також, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначено за його вчинення, обставини його скоєння, наявні в матеріалах судового провадженні відомості про особу підозрюваного, кількість та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні.

Тому, як безпідставні і непідтверджені апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя порушив вимоги ст. 182 КПК України, призначивши розмір застави вище крайньої межі, не встановивши та не описавши, які саме обставини свідчать про виключність випадку й якими керувався слідчий суддя при вирішенні та оцінці здатності забезпечення ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_8 обґрунтовано продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено заставу 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, так як існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, а інший, менш суворий, запобіжний захід чи застава в меншому розмірі, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.

Доводи сторони захисту про необхідність врахування доказів про майновий стан підозрюваного ОСОБА_8 , які свідчать про непомірний розмір застави та необхідність скасування ухвали слідчого судді в цій частині, зогляду на вищевикладене, задоволенню не підлягають.

Твердження захисника про безпідставність висновку слідчого судді про неможливість передачі підозрюваного на поруки, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки слідчий суддя, у зв`язку з неприбуттям осіб до судового засідання, позбавлений був можливості виконати вимоги, передбачені ч. 2 ст. 180 КПК України, які є обов`язковими для виконання.

Окрім того, колегія суддів не знаходить достатніх процесуальних підстав для задоволення поданого до апеляційного суду клопотання директора ТОВ «Житомирський молочний завод» про передачу підозрюваного ОСОБА_8 на поруки, з огляду на таке.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, особиста порука є одним із видів запобіжних заходів, порядок застосування особистої поруки регламентовано ст. 180 КПК України.

За змістом ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його в суд на першу про те вимогу.

-11-

Розглянувши клопотання, подане директором ТОВ «Житомирський молочний завод» ОСОБА_25 про передачу підозрюваного ОСОБА_8 на особисту поруку, апеляційний суд дійшов висновку, що воно не підлягає до задоволення, оскільки такий запобіжний захід в межах вказаного кримінального провадження, не буде достатнім для запобігання ризикам, які були встановлені під час апеляційного розгляду, а також з огляду на тяжкість, обставини кримінального правопорушення тайого особливий характер, пов`язаний із значним суспільним інтересом у цьому кримінальному провадженні, тому в даному випадку, здійснення та реалізація прав та обов`язків поручителем в силу наведених вище обставин не може бути належним чином реалізована в порядку ст. 180 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, таке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 з викладеними в ній доводами та доповненнями, задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду підозрюваним ОСОБА_8 та його захисником не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2023 щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді