Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3504/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03 квітня 2023 року про накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и л а:

Згідно ухвали слідчого судді, дізнавач, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке обґрунтоване тим, що 22.03.2023 о 16 годині 48 хвилин до ВП №1 надійшло повідомлення, про те, що в АДРЕСА_1 , було виявлено у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , речовини, схожі на наркотичні.

22.03.2023 під час затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в правій колошві штанів, в які був одягнений ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено два поліетиленові зіп- пакети з подрібненою масою зеленого кольору, які поміщено до паперового конверту №1; з лівої колошви штанів, в які був одягнений ОСОБА_7 , вилучено шість зіп-пакетів з білою порошкоподібною речовиною, які поміщено до паперового конверту №2 та один зіп-пакет з рожевою порошкоподібною речовиною, який поміщено до паперового конверту №3.

В період часу з 19 год 30 хв 22.03.2023 по 20 год 40 хв 22.03.2023, під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1, вилучено автомобіль Peugeot 407, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та направлено на спеціальний майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, який використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 06.03.2019, автомобіль Peugeot 407, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_8 , користувачем автомобіля є ОСОБА_5 .

У клопотанні зазначено, що у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 на автомобілі марки Peugeot 407, реєстраційний номер НОМЕР_3 , привіз два поліетиленові зіп-пакети з подрібненою масою зеленого кольору, шість зіп-пакетів з білою порошкоподібною речовиною та один зіп-пакет з рожевою порошкоподібною речовиною ОСОБА_7 , в якого дані речі було вилучено. Таким чином, автомобіль марки Peugeot 407, реєстраційний номер НОМЕР_1 , використовувався для перевезення, а саме як знаряддя вчинення злочину, а тому його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000080 від 22.03.2023, про що винесено відповідну постанову.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03 квітня 2023 року клопотання дізнавача задоволено. Накладено арешт на автомобіль марки "Peugeot 407", реєстраційний номер НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 06.03.2019 належить ОСОБА_8 , та який перебував на момент вилучення у володінні ОСОБА_5 , позбавивши тимчасово власника та третіх осіб права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити дізнавачу в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль Peugeot 407, реєстраційний номер НОМЕР_5 у кримінальному провадженні №100000080 від 22.03.2023. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є необгрунтованою, невмотивованою га не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. Під час її винесення слідчий суддя суду першої інстанції неповно дослідив всі обставини, що мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, було порушено вимоги кримінального процесуального закону. Вказує, що слідчим суддею суду першої інстанції під час розгляду 03.04.2023 клопотання про арешт майна та винесення оскаржуваної ухвали допущено істотні порушення вимог ст. 113, 116 та ч. 2 та 6 ст. 173 КПК України. Зазначає, що дізнавач у своєму клопотанні зазначив інформацію, яка не відповідає дійсності та не підтверджена жодними доказами, зокрема те, що ОСОБА_5 на автомобілі Peugeot 407, реєстраційний номер НОМЕР_5 привіз два поліетиленові зіп-пакети з подрібленою масою зеленого кольору, 6 зіп-пакетів з білою порошкоподібною речовиною та один зіп-пакет з рожевою порошкоподібною речовиною ОСОБА_7 , у якого були вилучені вищевказані речі були вилучені, а тому на підставі вказаного дізнавач прийшов до висновку, що ОСОБА_5 використав вищевказаний транспортний засіб для перевезення як знаряддя вчинення злочину. Вказані припущення дізнавача є лише його припущеннями, оскільки жодних доказів цього не надав і слідчий суддя це проігнорував (оскільки переписав цю інформацію з клопотання до оскаржуваної ухвали, не перевіряючи її достовірність). Також, задовольняючи клопотання слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що автомобіль Peugeot 407, реєстраційний номер НОМЕР_5 , є речовим доказом, а арешт на нього накладається з метою уникнення можливості його втрати.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя послався на копію рапорта о/у СКП ВП №1 Житомирського РУП ОСОБА_9 , з якого встановлено те, що керівник В/Ч НОМЕР_6 повідомив про відсутність відпусток та звільнень у ОСОБА_7 , а також незалишення останнім 22.03.2023 військової частини.

Разом із тим, вищевказаний рапорт поліцейського ОСОБА_10 , в порушення наказу МВС №100 від 08.02.2019 Про затвердження Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, не містить резолюції керівника органу (підрозділу), поліції та не містять будь-яких відомостей про його реєстрацію, а тому є неналежним та недопустимим доказом. Окрім цього, 03.04.2023 арешт на вищевказаний автомобіль накладено необгрунтовано, оскільки: по-перше, дізнавач у клопотанні від 23.03.2023 не довів наявності жодного ризику, передбаченого абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Суд при винесенні ухвали про накладення арешту на автомобіль проігнорував частину 4 ст. 173 КПК України, згідно якої, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Крім того судом під час розгляду клопотання не взято до уваги доводи представника володільця майна про те, що жоден із свідків не вказує , що саме ОСОБА_5 перевозив об`єкти, вилучені у ОСОБА_7 , твердження дізнавача про те, що автомобілем автомобілем Peugeot 407, реєстраційний номер НОМЕР_5 , перевозились наркотики, є припущення, а також те, що ОСОБА_5 не повідомлялось про підозру не дивлячись на відповідальність за ст. 309 КК України за перевезення наркотичних засобів та «достатність доказів перевезення останнім наркотичних речовин». Крім того, ухвалу про арешт майна, всупереч вимогам частини 6 статті 173 КПК України постановлено лише 03.04.2023, тобто із пропуском строку сімдесяти двох годин із дня надходження клопотання про арешт майна, зокрема 24.03.2023.

Представник володільця майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав заяву про розгляд матеріалів провадження за його відсутності та відсутності володільця майна - ОСОБА_5 . Також підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Прокурор подав до апеляційного суду заяву про розгляд провадження за його відсутності. Заперечив проти задоволення апеляційної скарги представника володільця майна. Зазначив, що скасування арешту на автомобіль буде передчасним, оскілки він є речовим доказом, крім того з ним необхідно провести ряд слідчих дій.

Заслухавши доповідь судді, врахувавши заяви учасників процесу, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України та доводи апеляційної скарги, обговоривши вказані доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання.

Відповідно до ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи подання слідчого, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно вказане в клопотанні слідчого, проте розглядаючи дане клопотання зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався, оскільки не врахував наслідки накладення арешту для власника та володільця автомобіля.

Як вбачається з матеріалів провадження, та встановлено слідчим суддею, у провадженні ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирський області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 22.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000080, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Зі змісту протоколу затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок, від 22.03.2023, було затримано ОСОБА_7 , та під час затримання було здійснено обшук затриманої особи, у ході якого виявлено та вилучено два поліетиленові зіп-пакети з подрібненою масою зеленого кольору, які поміщено до паперового конверту №1; з лівої колошви штанів, в які був одягнений ОСОБА_7 , вилучено шість зіп-пакетів з білою порошкоподібною речовиною, які поміщено до паперового конверту №2 та один зіп-пакет з рожевою порошкоподібною речовиною, який поміщено до паперового конверту №3.

У відповідності до копії протоколу огляду місця події від 22.03.2023, було виявлено та вилучено автомобіль Peugeot 407, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 .

У відповідності до постанови дізнавача ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирський області від 23.03.2023 про визнання предметів речовими доказами, автомобіль Peugeot 407, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000080.

Зі змісту клопотання вбачається, що власником автомобіля Peugeot 407, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 06.03.2019 є ОСОБА_8 , а на момент вилучення автомобіль перебував у володінні ОСОБА_5 .

Однак, при вирішенні питання про арешт даного транспортного засобу слідчий суддя відповідно до ч.2 ст.173 КПК України не врахував розумність та співрозмірність обмеження права власності, зокрема права користування власником та володільцем вказаним автомобілем, яким він користується на підставі договору купівлі-продажу та довіреності власника.

Враховуючи те, що автомобіль марки "Peugeot 407", реєстраційний номер НОМЕР_4 є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою уникнення можливості його втрати, слідчий суддя обгрунтовано прийшов до висновку про накладення арешту на зазначене майно. Однак враховуючи те, що відсутні підстави для обмеження користування даними автомобілем, колегія суддів апеляційного суду вважає за достатнє застосувати арешт лише шляхом заборони розпорядження ним та його та відчуження, вважаючи таке обмеження права власності (володіння) цілком достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального провадження. При цьому орган досудового розслідування не позбавлений можливості провести з ним відповідні слідчі дії.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді в частині заборони користування автомобілем підлягає скасуванню з постановленням цій частині нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання дізнавача про накладення арешту на автомобіль марки "Peugeot 407", реєстраційний номер НОМЕР_4 , шляхом позбавлення тимчасово власника та третіх осіб права користування ним.

Керуючись ст. ст. 404, 406, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03 квітня 2023 року про накладення арешту на автомобіль марки "Peugeot 407", реєстраційний номер НОМЕР_4 , в частині заборони користування ним, скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання дізнавача про накладення арешту на автомобіль марки "Peugeot 407", реєстраційний номер НОМЕР_4 , шляхом позбавлення тимчасово власника та третіх осіб права користування ним, відмовити.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: