Справа № 346/2073/23
Провадження № 11-кп/4808/335/23
Категорія ст.81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 травня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» та голови спостережної комісії Коломийської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Своє рішення суд мотивував тим, що відбуття певної частини покарання, наявність заохочень за дотриманням засудженим правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, факт працевлаштування на добровільних засадах засудженого ОСОБА_8 не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування заохочувальної норми ст.81 КК України,оскільки дотримання правил поведінки, безпеки праці, недопущення правил внутрішнього трудового розпорядку є обов`язком засудженого.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 травня 2023 року та ухвалити нову, якою задовольнити подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою. Посилається на те, що суд першої інстанції відмовив йому в застосуванні умовно-дострокового звільнення, обґрунтувавши своє рішення тільки тим, що він не був офіційно працевлаштований.

Просить взяти суд до уваги, що на сьогоднішній день йому оголошено одне заохочення, що постійно залучається до робіт з благоустрою колонії, його позитивну характеристику, дисциплінарних стягнень не має, та те, що злочин ним було вчинено щодо матері, але вони помирилися і постійно спілкуються.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та прокурора, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що слід відмовити у її задоволенні з таких підстав.

Так, в судовому засіданні апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_8 просив скасувати рішення суду першої інстанції та застосувати до нього умовне-дострокове звільнення від відбування подальшого покарання, оскільки вважав, що він повністю довів своє виправлення. Звертав увагу на те, що строк відбування покарання у нього закінчується найближчим часом і на його скоріше повернення очікує його родина.

Згідно з ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Разом з тим, згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 був засуджений 31 серпня 2020 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ст.126-1; ст..125 ч.1 , ст.194 ч.2, ст..70 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано в строк попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

З характеристики на засудженого ОСОБА_8 , погодженої заступником начальника ДУ "Коломийської виправної колонії № 41»", вбачається, що в місцях позбавлення волі він перебуває з 12.02.2020 р. Під час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», характеризувався наступним чином: не допускав порушення вимог режиму утримання, дисциплінарні стягнення не накладались. Заохочення не застосовувались. З 06.11.2020 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: один раз допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарне стягнення погашене. Залучається до робіт по благоустрою місць позбавлення волі. До роботи відноситься добросовісно. За виконання покладених обов`язків застосовано одне заохочення. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». У відношенні до представників адміністрації колонії тактовний. Підтримує взаємовідносини з засудженими позитивної спрямованості. За характером тихий, врівноважений. Зв`язок з родичами підтримує шляхом телефонних розмов. Виконавчі листи на засудженого не поступали.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого ОСОБА_8 про те, що він своєю сумлінної поведінкою довів своє виправлення.

Зі змісту довідки про заохочення та стягнення вбачається, що засуджений ОСОБА_8 , отримував одне заохочення у вигляді подяки та одне дисциплінарне стягнення, у вигляді догани, яке на даний час погашено.(а.с.8).

Зокрема, зі змісту довідки про працевлаштування засудженого №125 вбачається, що ОСОБА_8 в період з листопада 2020 року по березень 2023 року не працював, заробітну плату не отримував.

Однак, як зазначається в ухвалі суду першої інстанції, двічі залучався за його заявами до робочої бригади у зв`язку з проведенням ремонтних робіт приміщень відділень СПС, що підтверджується матеріалами особової справи.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що наведені вище обставини в сукупності свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 , лише намагається стати на шлях виправлення, але не довів його в достатньому обсязі для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст.81 КК України.

А також колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 за період відбування покарання офіційно працевлаштований не був. Протягом 2022 року притягувався до дисциплінарної відповідальності, а отримане ним заохочення мало місце вже напередодні можливого звільнення від подальшого відбування покарання. Відомості про залучення ОСОБА_8 до виконання робіт будь-якого типу в період 2020-2023 років взагалі відсутні. Відбуття певної частини покарання, наявність заохочень за дотримання засудженим правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та факт працевлаштування на добровільних засадах засудженого самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування заохочувальної норми, визначеної ст.81 КК України, оскільки дотримання правил поведінки, безпеки праці, недопущення порушення правил внутрішнього трудового розпорядкує обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки, і ці обставини в достатній мірі не доводять виправлення засудженого.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення - без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419,537,539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 травня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5