Справа № 215/8353/21
УХВАЛА

23 червня 2023 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження №0000089 від 03.11.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вищевказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки враховуючи тяжкість і суспільну небезпеку злочину, його корисливий характер, сувору міру покарання, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, місця роботи, наявність місця реєстрації у Луганській області, через продовження існування ризиків вчинення нового злочину та ухилення від суду, крім того необхідно завершити судовий розгляд справи, в т.ч. допитати свідків.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, вказував на тривалий термін перебування під вартою , відсутність ризиків і наявність житла в обвинуваченого.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Положеннями ст.178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу та продовження його дії, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а не тільки ті, на які посилаються прокурор та обвинувачений.

Водночас, суд враховує практику ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р., згідно якої суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а також у справі «Летелье проти Франції» від 26 червня 1991 р., згідно якої особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу.

Розглядаючи можливість зміни запобіжного заходу, суд зазначає, що ОСОБА_4 як і раніше обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, який викликає значний суспільний інтерес і тяжкі соціальні наслідки, ОСОБА_4 не одружений, зареєстрованого місця проживання у місті Кривому Розі не має, тому наявний ризик переховування останнім від суду з метою уникнення від можливого суворого покарання.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні корисливого злочину, не має постійного джерела доходів, не працевлаштований, що в сукупності з іншими обставинами свідчить про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою відшукання коштів для прожиття.

Доводи сторони захисту не спростовують дані обставини і є недостатніми для зміни запобіжного заходу.

Таким чином, на думку суду, обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися та є актуальними на цей час, тому суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, у т.ч. домашній арешт, може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Враховуючи наведені вище обставини, інтереси правосуддя, в т.ч. необхідність допиту свідків і самого обвинуваченого, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів згідно до положень ст. 331 КПК України. При цьому суд зазначає, на цей час з урахуванням тривалого часу перебування під вартою наявні підстави для зменшення розміру застави обвинуваченому.

Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 21 серпня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80520 (вісімдесят тисяч п"ятсот двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу (отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26239738; банк отримувача ГУДКСУ в м. Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0017442; Призначення платежу - 1) найменування суду, який виніс рішення про внесення застави, або до якого подана заява; 2) ПІП особи за яку внесена застава та платника застави, або ПІП особи яка внесла частку майна; 3) № справи).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом терміну дії цієї ухвали.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки з моменту звільнення з під варти:

- прибувати до суду за першим викликом,

- не відлучатися з місця проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати до місцевих органів ДМС на зберігання свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд за кордон України.

Визначити термін дії зазначених обов`язків протягом двох місяців з дня внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

У задоволенні клопотання захисника і обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення .

Суддя: