Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/381/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст.183 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2023 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобринець Бобринецького району Кіровоградської області, громадянина України, офіційно непрацюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відносно якого 25.11.2020 до Бобринецького районного суду Кіровоградської області скеровано обвинувальний акт за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 22 год. 35 хв. 12.07.2023 до 22 год. 35 хв. 09.09.2023 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2023 року задоволено клопотання слідчого погоджене з прокурором та до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 22 год. 35 хв. 12.07.2023 до 22 год. 35 хв. 09.09.2023 .

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що досудовим слідством ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.Також визнається доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У апеляційній скарзі захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на оскарження судового рішення, скасувати ухвалу слідчого судді від 14.07.2023 та обрати відносно його підзахисного ОСОБА_8 міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, а саме у виді нічного домашнього арешту, оскільки стороною обвинувачення не доведено існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, висновок прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

З підстав зазначених в апеляційній скарзі з приводу пропуску строку, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З клопотання слідчого вбачається, що досудовим слідством здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000596 від 26 травня 2023 рокуза ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями ч. 4 ст. 189КК України, який є тяжким злочином та у вчинені якого 13.07.2023 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру, а саме вчинення вимоги передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_8 кримінального правопорушення об`єктивно підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування матеріалами справи, а саме: протоколом огляду місця події від 07.07.2023, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 та протоколом його додаткового допиту, протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом обшуку від 12.07.2023, повідомленням про підозру.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів вірно дійшов висновку та лише визначив про причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Як убачається із оскаржуваної ухвали слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Вважає доведеним ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки зважаючи на специфіку інкримінованого ОСОБА_8 злочину, підозрюваний, у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, матиме реальну змогу знищити, сховати або спотворити речі чи документи, пов`язані із вчиненням кримінальних правопорушень, які мають істотне значення для встановлення повних обставин кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування залишається нагальною необхідність встановлення ряду обставин, які матимуть значення для подальшого судового розгляду даного кримінального провадження, та після відкриття ОСОБА_8 деяких матеріалів досудового розслідування, останній, проаналізувавши їх, буде прагнути до приховання, спотворення або знищення речей та документів, які ще не використовуються органом досудового розслідування, однак можуть мати значення в кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини підготовки до злочину, його скоєння обставини необхідні для встановлення істини у провадженні, в тому числі, інформацію щодо своєї ролі та конкретних дій, а також про інші факти чи об`єкти, що мають значення.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, слідчий суддя вірно дійшов висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити його належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваного, наявних ризиків, слідчий суддя вірно не визначив підозрюваному ОСОБА_8 заставу, оскільки кримінальне правопорушення яке інкримінується йому пов`язане із погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Враховуючи мету і підстави як застосування так і продовження запобіжних заходів, що передбачено ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання ОСОБА_8 його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу з метою уникнення покарання будь - яким чином перешкоджати провадженню.

Зазначені обставини виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою та вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного для запобігання наведеним вище ризикам.

Враховуючи вищезазначене доводи викладені адвокатом в апеляційній скарзі, як підстави на його думку для зміни його підзахисному міри запобіжного заходу, спростовуються матеріалами справи, які свідчать про обґрунтованість висновків слідчого судді щодо необхідності застосування дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , а тому ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. ст. 194, 196 КПК України, є законною та обґрунтованою та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2023 року якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4