Справа № 736/554/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/215/23
Категорія - ч.4 ст. 186 КК України. Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000173 від 07 червня 2022 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2022 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Боровичі Щорського району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, розлученого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого 08 лютого 2022 року вироком Щорського районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 200 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186 КК України та виправданий, на підставі п.1 ч.1 ст. 373 КПК України, у зв`язку недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Скасований раніше обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою та він звільнений з-під варти в залі суду.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що в період дії воєнного стану, продовженого указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 з 05 годин 30 хв. 25 травня 2022 року строком на 90 днів, 07 червня 2022 року, близько 09 години, на пішохідній доріжці, розташованій за приміщенням Сновського будинку культури, що по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, усвідомлюючи наявність воєнного стану та протиправний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, шляхом виривання з рук ОСОБА_8 , всупереч його волі, без дозволу, відкрито викрав мобільний телефон блакитного кольору марки Tecno, модель T454 IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_1 із сім карткою ПрАТ «Київстар», вартістю 799 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду.

Виправдовуючи ОСОБА_6 , суд першої інстанції вказав, що показання потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 в сукупності з письмовими доказами не доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки стороною обвинувачення жодним чином не спростовано посилання сторони захисту на добровільну передачу потерпілим свого мобільного телефону обвинуваченому.

В апеляційній скарзі прокурор просить повторно дослідити зібрані докази, допитати обвинуваченого, потерпілого та свідка, протоколи слідчих експериментів, за результатами апеляційного перегляду виправдувальний вирок скасувати, постановити новий, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Щорського районного суду від 08.02.2022 та з урахуванням вимог ст. 72 КК України, остаточно призначити покарання у виді 7 років 10 днів позбавлення волі. Речові докази залишити у користуванні власника, судові витрати стягнути із ОСОБА_6 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки за наявності сукупності доказів щодо підтвердження викладених в обвинувальному акті обставин та всупереч зібраним доказам, суд жодним об`єктивним доводом їх не спростував та прийшов до необґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того, суд не вказав, з яких саме підстав він не прийняв до уваги показання самого потерпілого, який категорично заперечував наявність грошового боргу перед обвинуваченим та наполягав на тому, що ОСОБА_6 07 червня 2022року вирвав у нього з рук телефон. Після цього потерпілий звернувся до поліції. До цих подій обвинувачений з потерпілим знайомими не були. Потерпілий ОСОБА_8 вказував, що бачив обвинуваченого 2 чи 3 рази біля аптеки і той просив придбати йому лікарські препарати, але він відмовлявся, ніяких грошей ніколи у нього не брав.

Протягом усього досудового розслідування потерпілий не змінював свої показання, підтвердив їх під час проведення слідчого експерименту та в ході судового розгляду.

Звертає увагу на те, що на відміну від логічних показань потерпілого, які узгоджуються з його діями після вчинення кримінального правопорушення та зібраними у кримінальному провадженні доказами, обвинувачений надає суперечливі показання, які взагалі не підтверджуються жодним доказом.

Однак, на противагу показанням потерпілого, які були ним надані під присягою та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, суд надав перевагу показанням обвинуваченого, який може висувати будь-які версії на свій захист, є зацікавленим у тому, щоб уникнути кримінальної відповідальності, при цьому, не приводиться до присяги та не несе відповідальності за дачу неправдивих показань.

Про незаконність дій обвинуваченого свідчить і його поведінка після незаконного заволодіння мобільним телефоном потерпілого, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 , яка є працівником ломбарду, куди ОСОБА_6 заклав телефон, та яка вказувала, що він був постійним клієнтом ломбарду, того разу поспішав, просив швидше видати йому гроші. За телефон він хотів отримати 250 гривень, але вона видала йому тільки 213 гривень. Через кілька годин ОСОБА_6 повернувся до неї з працівником поліції та викупив цей телефон, свій інший телефон, який до цього вже перебував у заставі, він викупати відмовився.

Такими свідченнями спростовується версія обвинуваченого про те, що телефон потерпілий йому віддав добровільно та повинен був його викупити на наступний день, адже він поспішав здати його ломбарду, відповідно повертати не збирався.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, потерпілого, який підтримав позицію сторони обвинувачення та просив ухвалити новий вирок, вказуючи, що ОСОБА_6 відкрито викрав у нього з рук телефон, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти доводів сторони обвинувачення, вказуючи про боргові зобов`язання потерпілого перед обвинуваченим, повторно допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Відповідно до вимог ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок першої інстанції і ухвалює свій вирок, у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 07 червня 2022 року, близько 09 години, точний час органом досудового слідства не встановлений, перебуваючи на пішохідній доріжці, розташованій за приміщенням Сновського будинку культури, що по вул. Незалежності, 4 в м. Сновськ Корюківського району Чернігівської області, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, шляхом виривання з рук ОСОБА_8 , відкрито заволодів мобільним телефон блакитного кольору, марки Tecno, модель T454 IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_1 із сім карткою ПрАТ «Київстар», вартістю 799 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційному суді заперечував свою причетність до пограбування, вказував, що потерпілий ОСОБА_8 заборгував йому 500 гривень. Тривалий час борг не віддавав. У руках у ОСОБА_8 , якого зустрів по дорозі за будинком культури, був мобільний телефон, тому він запропонував йому віддати телефон в рахунок боргу, на що потерпілий погодився та сам віддав йму телефон. Після цього він пішов до ломбарду та здав телефон, за що отримав грошові кошти в сумі 213 гривень.

Потерпілий ОСОБА_8 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, заперечував версію обвинуваченого, якого знає наочно. Ранком, близько 09 години, 07 червня 2022 року за будинком культури в парку він зустрів ОСОБА_6 , який помітивши в його руках мобільний телефон, сказав, що він винен йому гроші та вихопив з рук телефон, він просив його повернути, але обвинувачений пішов, не звертаючи на нього уваги. Переслідувати обвинуваченого він боявся. Після цього, він пішов до свого знайомого та з його телефону подзвонив до поліції, повідомив про те, що з ним сталося. У подальшому телефон йому повернули працівники поліції.

Під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_8 повідомив аналогічні обставини заволодіння ОСОБА_6 його мобільним телефоном. У ході проведення слідчої дії також вказував на те, що з обвинуваченим ніколи тісно не спілкувався, знає його наглядно, грошей у нього ніколи в борг не брав та нічого йму не винен.

З рапорту чергового Корюківського РВП убачається, що о 10 год. 19 хв. 07 червня 2022 року на номер служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про те, що наочно знайомий чоловік забрав у нього телефон мотивуючи свій вчинок тим, що він начебто винен йому гроші. Телефонував з номеру свого товариша та чекає на наряд поліції.

По виїзду на місце ОСОБА_8 повідомив, що наочно знайомий йому чоловік вирвав у нього з рук мобільний телефон вказавши на те, що він винен йому гроші, але він ніколи грошей в нього не позичав та нічого йому не винен. Потерпілий написав пояснення та заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Під час проведення впізнання, серед пред`явлених фотознімків осіб, потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_6 за зачіскою, загальними рисами обличчя та носом, як чоловіка, який 07 червня 2022 року відкрито заволодів його мобільним телефоном.

Під час допиту, будучи приведеною до присяги та попередженою про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, свідок ОСОБА_11 показала, що є працівницею ломбарду. Обвинуваченого вона знає, як особу, яка доволі часто приходила до ломбарду здавати речі. 07 червня 2022 року після 09 години ранку він також приходив та здавав мобільний телефон синього кольору, дуже поспішав, просив швидше видати йому гроші, хотів за телефон 250 гривень, але після оцінки вона видала йому тільки 213 гривень. Через певний проміжок часу, може години дві чи три, ОСОБА_6 повернувся до ломбарду з працівниками поліції та викупив цей телефон. Інший телефон, який також перебував у заставі, він викупати не став.

У ході проведення впізнання, серед пред`явлених фотознімків осіб свідок ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_6 , як чоловіка, який 07 червня 2022 року приніс до ломбарду телефон, який вона прийняла за 213 гривень.

Свідок також надала всі документи, які були оформлені при прийнятті нею телефону від ОСОБА_6 .

Сторони у кримінальному провадженні не наполягали на повторному допиті свідка ОСОБА_11 , яка народила дитину і не може прибути на виклик апеляційного суду. Обставини, повідомлені свідком, не заперечуються обвинуваченим та потерпілим.

Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 07 червня 2022 року, останній добровільно видав слідчому мобільний телефон, який ним був забраний у ОСОБА_8 та зданий до ломбарду ( том 1 а.с.134).

У ході проведення огляду предметів від 07 червня 2022 року за участі ОСОБА_6 був оглянутий мобільний телефон блакитного кольору, марки Tecno, модель T454 IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_1 . Під час даної слідчої дій ОСОБА_6 пояснив, що цього дня він відкрито забрав вказаний мобільний телефон, шляхом виривання з рук у ОСОБА_8 за Сновським будинком культури. Даний протокол був підписаний обвинуваченим, зауважень до викладеної у ньому інформації, не було.

Під час впізнання, серед пред`явлених мобільних телефонів потерпілий упізнав свій телефон, який у нього 07 червня 2022 року вирвав з рук обвинувачений.

Вказані докази та показання потерпілого і свідка у своїй сукупності утворюють реальну картину подій раку 07 червня 2022 року та свідчать про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення у відкритому викраденні майна потерпілого ОСОБА_8 .

Вказуючи у вироку, як на підставу для виправдання, те, що стороною обвинувачення не спростовано можливості добровільної передачі потерпілим свого мобільного телефону обвинуваченому, суд першої інстанції залишив поза увагою, що у вироку він не навів жодного доказу, який би підтверджував цей факт.

Надавши перевагу показанням ОСОБА_6 , який на відміну від потерпілого, не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, суд першої інстанції не вказав, чому ставить під сумнів показання потерпілого, який категорично заперечував факт добровільної передачі свого мобільного телефону обвинуваченому. При цьому, матеріали провадження не містять даних, які б негативно характеризували особу потерпілого, який схильний до брехні чи до вчинення порушень.

Крім того, факт боргу ОСОБА_8 перед ОСОБА_6 нічим не підтверджений. Потерпілий, в свою чергу, заперечує факт близького спілкування з обвинуваченим, вказував, що лише наглядно його знає. До того ж, ОСОБА_6 не працює, є постійним клієнтом ломбарду, куди здає різні речі з метою отримати за них незначні грошові кошти, що ставить під сумнів наявність у нього грошей в сумі 500 гривень, які б він міг позичити незнайомій йому людині.

Обвинувачений пояснюючи, що потерпілий був винен йому 500 гривень, тому він погодився забрати у нього телефон в рахунок боргу, здаючи телефон в ломбард, просив за нього 250 гривень, що в половину менше від суми вигаданого ним боргу.

Отже, враховуючи, що обвинувачений немає постійного джерела доходу, у той же час є постійним клієнтом ломбарду, куди здає речі, з потерпілим не спілкувався, були наочно знайомі через зустрічі в одному районі, потерпілий категорично заперечує позику коштів у обвинуваченого і відразу після пограбування звернувся в поліцію, а тому версія захисту про передачу потерпілим свого мобільному телефону обвинуваченому в рахунок погашення боргу, є невірогідною.

До того ж, під час проведення огляду мобільного телефону, ОСОБА_6 не заперечував, що відкрито ним заволодів та не пояснював про борг і добровільну передачу телефону потерпілим.

На переконання колегії суддів, зібрані докази по справі є належними достовірними та допустимими, узгоджуються між собою та повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України» та ін.).

Отже, колегія суддів, ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_6 , вважає, що сукупність встановлених під час апеляційного розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується доводами сторони захисту.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України, пограбування потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, то колегія суддів не погоджується з такою правовою оцінкою дій обвинуваченого

Дійсно, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України запроваджений військовий стан, термін дії якого був продовжений Указом № 341/2022 від 17 травня 2022 року з 05 год.30 хв. 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Проте, на час вчинення пограбування, у м. Сновськ військові дії не проводилися, обвинувачений йшов дорогою відпрацьовувати громадські роботи за попереднім вироком, а потерпілий йшов йому на зустріч, не відриваючись від свого телефону, відповідно пограбування було за звичайних умов, а не умов військового стану, а тому відкрите заволодіння мобільним телефоном потерпілого вчинене ОСОБА_6 , який відбував покарання за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2022 року, яким було затверджено угоду про примирення з потерпілою за обвинуваченням за ч. 1 ст. 186 КК України та визначене покарання у виді 200 годин громадських робіт, повинно кваліфікуватися за ч.2 ст. 186 КК України, як грабіж вчинений повторно.

Аргументи захисника про самоуправство в діях її підзахисного чи крадіжку, не можуть прийматися до уваги, оскільки при крадіжці вилучення майна відбувається непомітно для потерпілого, наявність боргу у потерпілого перед обвинуваченим нічим не підтверджена і така версія спростовується як поведінкою обвинуваченого, який пояснював, що забрав у потерпілого телефон під умовою повернення боргу на наступний день, при цьому відразу телефон поніс у ломбард, так і потерпілого, який заперечував наявність будь-якого боргу перед обвинуваченим, відразу після вилучення у нього телефону, звернувся до поліції.

Призначаючи ОСОБА_6 міру покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, ставлення обвинуваченого до скоєного, дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, нове кримінальне правопорушення вчинив в період невідбутого покарання за попереднім вироком, за місцем проживання характеризується посередньо - сусід пояснив, що обвинувачений вживає наркотичні речовини, у стані наркотичного сп`яніння стає агресивним, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, але має залежність від аптечних препаратів, які викликають наркотичне сп`яніння, має неповнолітнього сина, але з ним не спілкується та не підтримує, оскільки останній перебуває за кордоном із своєю матір`ю, не працює та суспільно-корисною працею не займається, висновки досудової доповіді органу з питань пробації, відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 на день ухвалення даного вироку, відбув покарання у виді громадських робіт, призначене вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2022 року, немає необхідності призначати покарання за сукупністю вироків.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід рахувати з часу його фактичного затримання.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 377,54 грн стягнути з обвинуваченого.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.404-405, 409, 420, 532 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 - скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставам кримінального провадження.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, з дня його фактичного затримання.

У строк відбуття покарання ОСОБА_6 зарахувати термін його тримання під вартою в період з 07 червня 2022 року по17 листопада 2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні - мобільний телефон блакитного кольору марки Tecno, модель T454 IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_1 із сім карткою ПрАТ «Київстар», які були передані потерпілому ОСОБА_8 , залишити у володінні власника.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 377 гривень 54 копійки процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирок набуває законної сили після його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4