Справа № 192/1759/23
Провадження № 1-кс/192/267/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_2 , по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000601 від 11 вересня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

володільця майна ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, на обґрунтування якого зазначив, що 10 вересня 2023 року приблизно о 16 годині 35 хвилин водій автомобіля «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 , рухаючись в с. Сурсько-Литовське по вул. Центральна в районі буд. 13 при здійсненні розвороту за межами перехрестя не надав перевагу в русі автомобілю «SKODA», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала перелом лобкової кістки.

За даним фактом 11 вересня 2023 року було розпочато кримінальне провадження №0000601 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час огляду місця події 10 вересня 2023 року автомобілі «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 та «SKODA», номерний знак НОМЕР_2 разом зі свідоцтвами про їх реєстрацію та ключем від автомобіля «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 були вилучені до ВП № 9, а постановою від 11 вересня 2023 року визнані речовими доказами.

У клопотанні зазначено, що власником автомобіля «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_7 , а користується ним ОСОБА_5 . Власником автомобіля «SKODA», номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_8 , а користується ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що у слідства є сукупність підстав вважати, що автомобілі, ключ від одного з них та два свідоцтва про реєстрацію автомобілів є предметами злочину та речовими доказами, і якщо останні будуть знаходитися у власників або у користувачів, то це може призвести до зникнення, втрати доказів, пошкодження доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Під час досудового слідства у слідчих органів виникла необхідність у збереженні речових доказів по кримінальному провадженню для попередження можливості їх знищення або пошкодження до проведення необхідних судових експертиз.

Тому прокурор просить накласти арешт на вилучені речі шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування таким майном.

Власники, володілець автомобіля «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 , прокурор в судове засідання не з`явилися, а відповідно до положень ст. 172 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання. ОСОБА_5 згідно поданого клопотання просив проводити судовий розгляд без його участі.

ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку володільця майна ОСОБА_4 , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що останнє підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Прокурором в якості мети накладання арешту на майно, було зазначено про необхідність збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення та пошкодження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як з`ясовано з матеріалів клопотання, 11 вересня 2023 року було розпочато кримінальне провадження №0000601 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З протоколу огляду місця ДТП від 10 вересня 2023 року, плану - схеми та таблиці зображень до нього з`ясовано, що 10 вересня 2023 року приблизно о 16 годині 35 хвилин відбулося ДТП за участю автомобілів «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_7 та автомобіля «SKODA», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_8 .

Автомобілі, свідоцтва про їх реєстрацію та ключ від автомобіля «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 - під час огляду місця події були вилучені до ВП № 9 ДВП, а постановою слідчого від 11 вересня 2023 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженню, які визначено зберігати на території ВП № 9 (а.с.17).

Слідчий суддя посилається на те, що метою арешту майна, зокрема, є збереження речових доказів, а ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку вважаю, що прокурором обґрунтовано в якості мети арешту майна зазначено збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення, пошкодження, якими є: автомобіль «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 , ключ від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль «SKODA», номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , а іншим способом зберегти речові докази інакше як шляхом арешту - неможливо.

З огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч.1 і 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування цього заходу - запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що автомобіль може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, а також у зв`язку з необхідністю подальшого проведення експертиз, вважаю за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вказане майно.

Слідчий суддя вважає, що прокурором було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, в тому числі і власника майна, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням.

Водночас, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Отже, відповідно до п. 1 п ч. 5 ст. 173 КПК слідчий суддя, задовольняючи клопотання про арешт майна, повинен в резолютивній частині ухвали зазначити перелік майна, на який накладено арешт, а відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК якщо слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, вважає за необхідне заборонити, обмежити право власників чи володільців розпоряджатися або користуватися майном, у резолютивній частині ухвали він повинен прямо про це зазначити, разом із вказівкою на майно, щодо якого застосовуються такі заборони чи обмеження.

Тому, клопотання прокурора про арешт майна, підлягає частковому задоволенню в частині зазначення способу арешту.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_2 , по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000601 від 11 вересня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна, - задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_7 , а користується ОСОБА_5 шляхом заборони розпоряджатися та користуватися вказаним автомобілем.

Накласти арешт на ключ та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , а користується ОСОБА_5 шляхом заборони розпоряджатися та користуватися вказаним свідоцтвом та ключем.

Накласти арешт на автомобіль марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_8 , а користується ОСОБА_4 шляхом заборони розпоряджатися та користуватися вказаним автомобілем.

Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на автомобіль «SKODA», номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 , а користується ОСОБА_4 шляхом заборони розпоряджатися та користуватися вказаним свідоцтвом.

Відмовити в задоволенні клопотання в частині заборони відчуження майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, дізнавачем, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які були відсутні при її проголошенні - з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1