У Х В А Л А

Іменем України

29 грудня 2022 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання захисника про зміну запобіжного заходу в рамках кримінального провадження №0000074 від 28.01.2021 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Норильськ Російської Федерації, українця, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора - ОСОБА_4

сторони захисту: обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт в кримінальному №0000074 від 28.01.2021 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні захисником заявлено клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 з запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт пославшись на те, що обвинувачений вже понад рік утримується під вартою, ризики того, що він зможе тиснути на свідків, відсутні, крім того, зазначив, що ОСОБА_3 має визначене місце проживання в Київській області за адресою АДРЕСА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Прокурор заперечував з приводу зміни запобіжного заходу та просив продовжити обраний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_3 в ході досудового розслідування застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався Деснянським районним суду м. Києва, останній раз 25 листопада 2022 року. Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 спливає 23 січня 2023 року.

Захисник звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_3 , з підстав того, що ризики які існували на час досудового розслідування, судового розгляду кримінального провадження, на даний час зменшились та втратили свою чинність.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 9 КПК України, у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що «кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність» і що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».

Указані гарантії права на свободу та особисту недоторканність, які передбачені ст. 29 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Як зазначено в ч. 3 ст. 176 КПК України суд відмовляє в застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом з цим, судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 тривалий час утримується під вартою, що є порушенням положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, окрім того судом було встановлено, що за час перебування під вартою в інтересах ОСОБА_3 було укладено договір оренди житла за адресою АДРЕСА_2 ,також під час розгляду справи судом вже досліджено докази по справі, що є істотною зміною обставин що впливають на ризики при застосуванні запобіжних заходів.

За тахих обставин суд вважає, що в судовому засіданні захисник довів наявність підстав для зміни запобіжного обвинуваченому ОСОБА_3 з запобіжного заходу у виді тримання під вартою при цьому прокурор в судовому засіданні не довів обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного, клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_3 слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 184, 193, 197, 331, 369-372, КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Обрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 28 лютого 2023 року включно, заборонивши обвинуваченому залишати квартиру АДРЕСА_3 в період часу з 19 години 00 хвилин до 10 години00 хвилин наступної доби,звільнивши його негайно з-під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду, утримуватися від спілкування з потерпілим іншим обвинуваченим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 24 години 00 хвилин 28 лютого 2023 року включно.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу направити для виконання до органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1