Провадження № 1-кс/344/6491/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою на бездіяльність слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою вх. №20790зкп-23/л від 20.07.2023 року.

Вимоги скарги мотивував тим, що органом досудового розслідування допущено бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей за його заявою вх. №20790зкп-23/л від 20.07.2023 року, у якій він посилався на вчинення злочину суддею Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 та прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити. Зокрема, зазначив про те, що незаконність дій судді полягає у неналежному, на його думку, розгляду нею кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_3 (безпідставне продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, порушення його права на захист). Незаконність дій прокурора, як зазначив ОСОБА_3 , полягає, зокрема, у внесенні ним до обвинувального акту неправдивих обставин та відомостей.

Слідчий в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність, просив у задоволенні скарги відмовити.

Проаналізувавши пояснення учасників провадженні, дослідивши зміст скарги та надані документи, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частиною 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України»).

Зокрема, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що 20.07.2023 року на адресу П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові надійшла заява-повідомлення про кримінальні правопорушення державними виконавцями та судової влади Івано-Франківської області, за змістом якої заявник покликався на вчинення незаконних дій суддею Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 та прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 під час обвинувачення його у кримінальному провадженні № 0001030 від 11.10.2019 року (за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 за ч.4 ст.187 КК України).

Зокрема, як зазначив ОСОБА_3 в судовому засіданні, він є незаконно обвинувачений у кримінальному провадженні № 0001030, який протягом двох років незаконно утримується під вартою. Прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 до обвинувального акту, який розглядається судом у кримінальному провадженні № 0001030, було внесено неправдиві та штучно створені дані, а протягом усіх двох років не надано до суду жодного фактичного доказу його вини. Такі ж неправдиві дані вносились до клопотань про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які безпідставно, на думку заявника, задовольнялися судом.

Наявність у діях судді ОСОБА_5 кримінальних правопорушень заявник вбачає у її незаконному продовженні запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою стосовно нього, відмові в задоволенні клопотань заявника та його дружини про скасування арешту майна, залишення без розгляду його заяв про відвід прокурору та відвід судді,відмові в допиті свідків під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, порушенні права ОСОБА_3 на захист. У поданій заяві про злочин він повідомляв орган досудового розслідування про звернення його зі скаргою до Вищої Ради Правосуддя на дії судді.

Просив кваліфікувати дії прокурора за ч.2 ст.372, ч.2 ст.366, ст.365 Кримінального кодексу України, дії судді за ст.ст. 374, 364, 365 Кримінального кодексу України.

Листом №20790зкп-23/л/12-51-27977/23 від 15.08.2023 року П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові повідомлено заявника про відсутність у його заяві достатніх відомостей про обставини, які б свідчили про конкретні факти вчинення вказаними у заяві особами кримінальних правопорушень, передбачених Кримінальним кодексом України та відсутність підстав для внесенні відомостей до ЄРДР. В решті доводів заяву Кіснічана долучено до матеріалів кримінального провадження №0000018 від 13.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

На думку ОСОБА_3 , не внісши зазначені ним в заяві відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочавши розслідування, орган досудового розслідування порушив вимоги КПК України, допустивши бездіяльність.

Відповідно до частини 1 статті 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК України).

Згідно з частиною 4 статті 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань. У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження (частина 5 статті 214 КПК України).

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав. для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст ч. l ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кримінального кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

Системний аналіз вищезазначених законодавчих положень дає підстави дійти висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають заяви чи повідомлення, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Проте, фактично у поданій до органу досудового розслідування заяві-повідомленні про злочин, а також у скарзі слідчому судді ОСОБА_3 посилається на його незгоду з обставинами, викладеними в обвинувальному акті щодо його обвинувачення у кримінальному провадженні № 0001030 від 11.10.2019 року за ч.4 ст.187 КК України, незгоду з обставинами, які зазначалися прокурором у клопотаннях про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно нього, які подавалися прокурором та розглядалися Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області.

В частині незаконності дій судді ОСОБА_3 посилається на його власну незгоду з процесуальними рішеннями судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, зокрема, щодо прийняття рішень про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, рішень про відмову в задоволенні клопотань про скасування арешту майна, відмову в допиті свідків під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, залишення без розгляду заяв про відвід прокурору та судді. Порушення права на захист ОСОБА_3 трактує як відмову судді розглядати докази його невинуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину.

В той же час, в судовому засіданні ОСОБА_3 на запитання слідчого судді повідомив, що станом на даний час кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді на стадії дослідження доказів, тобто розгляд судової справи ще не завершено.

Відтак, слідчий суддя зауважує, що згідно з вимогами процесуального закону незгода сторони кримінального провадження, зокрема, обвинуваченого, з рішенням суду про продовження запобіжного заходу, повинна проявлятися в поданні апеляційної скарги на таке рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повідомив, що ним оскаржувалися ухвали судді про продовження щодо нього запобіжного заходу, однак його апеляційні скарги відхилялися судом апеляційної інстанції (вказані твердження відповідають інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Незгода сторони кримінального провадження з рішенням про відмову в скасуванні арешту майна, відмову в допиті свідків під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, залишення без розгляду заяви про відвід з конкретних підстав, відмова в дослідженні доказів на відповідній стадії може бути викладена в апеляційній скарзі на кінцеве рішення у справі.

Крім того, на уточнення слідчого судді щодо участі у судових засіданнях захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , останній повідомив, що його захисник був присутнім у кожному судовому засіданні, яке проводилося судом. Натомість, порушення права на його захист він пов`язує з відмовою судді щодо розгляду доказів його невинуватості та непричетності до відповідного кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що питання, зокрема, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення вирішуються судом при ухваленні вироку в нарадчій кімнаті (ст. 368 КПК України).

Відтак, посилання ОСОБА_3 на відмову суду розглянути докази його невинуватості є передчасними, оскільки оцінку доказів суддя здійснює в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.

Жодних посилань щодо вчинення прокурором чи суддею незаконних дій, не пов`язаних з відповідною процесуальною діяльністю у конкретному кримінальному провадженні, скаржником не наведено. Фактично всі його доводи стосуються його власної суб`єктивної незгоди з обвинувальним актом та з конкретними процесуальними діями судді.

При цьому, суб`єктивна незгода обвинуваченого з обвинуваченням не свідчить про незаконність діяльності органу обвинувачення та суду, на розгляді якого перебуває дане обвинувачення, а є виключно елементом його права на захист, який повинен здійснюватися у встановленому законом порядку.

Відповідно до частин 1-3 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Суддя не зобов`язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 , оскільки зазначені в його скарзі доводи є його власною позицією стосовно обвинувачення щодо нього, яке розглядається судом, однак така суб`єктивна позиція не є підставою для внесення відомостей в ЄРДР про кримінальне правопорушення щодо посадових осіб, які здійснюють/розглядають таке обвинувачення.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 14.09.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1