Справа № 477/1207/22
Провадження № 1-кп/477/41/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

12 липня 2023 року м.Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді ОСОБА_1 , з секретарем - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2023 року прокурор в судовому засіданні підтримав подане 04 липня 2023 року до суду клопотання про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, а також визначення застави у сумі 268400,00 грн., оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 26 липня 2023 року.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор зазначив, що під час досудового розслідування встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, за яким йому висунуто обвинувачення. Необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились з часу застосування такого запобіжного заходу, а саме:

переховуватись від суду, з огляду на тяжкість покарання може переховуватись від суду, здійснити виїзд на непідконтрольну територію;

незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки особисто знайомий з ними і, перебуваючи на волі, зможе вжити заходи впливу на свідків у кримінальному провадження, шляхом погроз фізичною розправою, знищенням або пошкодженням майна, з метою зміни ними показів на його користь;

може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки перебуваючи на свободі, будучи військовослужбовцем, маючи схильність до вживання алкогольних напоїв та наявність закріпленої за ним вогнепальної зброї, що не виключає в подальшому можливість повторного вчинення аналогічних кримінальних правопорушень з надуманих мотивів.

Також прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти заявленим ризикам. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам.

З огляду на те, що злочин спричинив загибель людини, продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора. Заперечував щодо застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Обвинувачений та його захисник заперечували щодо продовження раніше обраного запобіжного заходу з огляду на необґрунтованість клопотання прокурора та недоведеністю заявлених ризиків. Просили змінити запобіжний захід на домашній арешт з носінням електронного засобу контролю. Обвинувачений повідомив, що має сталі соціальні зв`язки, має сім`ю, постійне місце проживання.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали судового провадження та клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду від 23.11.2017 року у справі № 1-р/2017, запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують передбачене частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу).

Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

З огляду на матеріали судового провадження строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , спливає 26 липня 2023 року.

Наразі кримінальне провадження знаходиться на стадії судового засідання, об`єктивно закінчити розгляд кримінального провадження та ухвалити рішення до закінчення строку обраного запобіжного заходу неможливо. У зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає невідкладному розгляду.

З огляду на матеріали справи 14 серпня 2022 року обвинувачений був затриманий в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування 17 серпня 2022 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва обвинуваченому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений, у тому числі Жовтневим районним судом Миколаївської області строк дії якого спливає 26 липня 2023 року.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, вирішуючи питання про вид запобіжного заходу, суд має врахувати обставини, визначені ч.1 ст. 187 КПК України, зокрема дані щодо особи підозрюваного, його репутацію, соціальні зв`язки, тощо.

Аналізуючи доводи прокурора щодо існування ризиків, заявлених у клопотання, суд приходить до висновку, що вказані ризики не підтверджуються поданими прокурором доказами.

Суд вважає недоведеним ризик можливості вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений з огляду на ст. 89 КК України є несудимим, будь-яких доказів щодо вчинення обвинуваченим чи наявності підозри/обвинувачення у вчиненні будь-якого іншого кримінального правопорушення не надано.

Щодо схильності обвинуваченого до вживання алкогольних напоїв, то вказане суд сприймає критично, оскільки обвинувачений був підданий дисциплінарному стягненню за вживання алкоголю задовго до події кримінального правопорушення і таке вживання мало разовий випадок.

Також суд критично сприймає твердження прокурора щодо наявності у обвинуваченого вогнепальної зброї, оскільки під час затримання вона була вилучена у обвинуваченого.

Крім цього, з огляду на пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та наявного у нього статусу учасника бойових дій, суд критично ставиться до твердження прокурора щодо можливого виїзду обвинуваченого на непідконтрольну Україні територію Луганської, Донецької областей чи АР Крим або на окуповані території.

Наявність ризику у виді впливу на потерпілу, свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений обізнаний про місце проживання свідків та потерпілої, в достатній мірі належними та допустимими доказами не підтверджений.

Крім цього, під час розгляду справи потерпіла та два свідка вже були допитані. Як вбачається з пояснень учасників судового засідання місце знаходження свідка ОСОБА_7 невідоме. Зі свідком ОСОБА_8 обвинувачений ніколи не зустрічався та місце проживання та роботи йому невідоме.

За такого слід дійти висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є такими, що станом на час розгляду клопотання частково зменшилися.

Згідно з пунктом 36 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Адам`як проти Польщі (Adamiak v Poland), 20758/03,19 грудня 2006 року) в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Системний аналіз норм КПК України також вказує на те, що факт скоєння обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення без наявності інших істотних підстав в сукупності, не може бути беззаперечною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, оскільки ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є такими, що частково зменшилися, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для продовження обраного найсуворішого запобіжного заходу.

Частиною першою статті 176 КПК України визначено, що запобіжними заходами є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. Зазначені запобіжні заходи є альтернативними відносно один до одного.

Згідно статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною п`ятою статті 181 КПК України передбачено право працівників органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії (стаття 195 КПК України).

Враховуючи викладене, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який судимості не має, має сталі соціальні зв`язки: одружений, має на утриманні малолітнього сина, постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, з огляду на службову характеристику за місцем проходження служби відповідає займаній посаді, має сертифікати та свідоцтва з підвищенням своєї кваліфікації як військового, є. учасником бойових дій, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та зможе запобігти ухиленню від органів досудового розслідування та/або суду; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 331, 176, 177, 181, 183, 369-372, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю строком на 60 (шістдесят) днів по 09 вересня 2023 року включно, з покладенням обов`язків:

за першою вимогою суду прибувати до Жовтневого районного суду Миколаївської області,

не залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу суду, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

утриматися від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні;

повідомляти про зміну засобів зв`язку;

здати, у разі наявності, на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Обвинуваченому роз`яснити, що у разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали по 09 вересня 2023 року включно.

Копію ухвали направити для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 14 липня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1