Номер провадження: 11-сс/813/766/23
Справа № 501/2330/22 1-кс/501/319/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міськсуду Одеської обл. від 19.04.2023 якою в межах к/п №0000218 від 27.04.2022 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Овідіополь, Одеського району, Одеської обл., громадянин України, маючого середню освіту, приватного підприємця, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25.05.2023, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Іллічівського міськсуду Одеської обл. від 19.04.2023 було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та був продовжений строк тримання під вартою до 25.05.2023 із утриманням в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України, без визначення застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя врахував специфіку інкримінованого злочину та констатував, що ризики, передбачені п.п.1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою з таких підстав:

- слідчий суддя, погодившись із доводами прокурора про обґрунтованість підозри, фактично послався на протоколи затримання інших підозрюваних та проколи обшуків у них, однак ОСОБА_8 не має жодного відношення до зазначених слідчих дій. Щодо заяви потерпілої, то вона вказує, що злочинів відносно неї був вчинений трьома особами, та по прикметам, які вона вказала ОСОБА_8 не відповідає жодному критерію; у протоколі допиту свідка ОСОБА_10 мова не йде про підозрюваного ОСОБА_8 , під час обшуку підозрюваного було вилучено майно, зокрема банківські карти і ювелірні вироби, яке не має відношення до вказаного к/п;

- слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування отримані нові докази в обґрунтування підозри ОСОБА_8 , водночас стороні захисту про них невідомо, окрім того, за 8 місяців досудового слідства жодного доказу причетності ОСОБА_8 до інкримінованих злочинів стороною обвинувачення не надано;

- заявлені ризики прокурором доведені не були, гуртуються виключно на припущеннях, так як тяжкість можливого покарання не може бути безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, більш того, ризик знищення будь-яких речей спростовується тією обставиною, що під час проведення обшуку у підозрюваного не знайшли речей, які мають відношення до к/п. Більш того, всі вилучені речі визнані речовими доказами і знаходяться в камері для речових доказів;

- ОСОБА_8 здійснював підприємницьку діяльність, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має вагітну дружину, 9-річного сина, батьків-пенсіонерів тобто має міцні соціальні зв`язки.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Іллічівського міськсуду Одеської обл. від 19.04.2023 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити, натомість прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 1, ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України при обставинах, викладених у клопотанні слідчого.

Як вбачається зі змісту клопотання, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується протоколами огляду місця події, висновками експертів, протоколами допиту потерпілих та свідків, протоколами огляду відеозаписів, протоколами обшуку, протоколами допитів підозрюваних, протоколами слідчих експериментів, протоколом пред`явлення речей для впізнання та іншими матеріалами в їх сукупності.

Колегія суддів враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Водночас, апеляційний суд наголошує, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи захисника відносно того, що протоколи затримання інших підозрюваних та проколи обшуків у них, однак ОСОБА_8 не має жодного відношення до зазначених слідчих дій та відносно того, що у протоколі допиту свідка ОСОБА_10 мова не йде про підозрюваного ОСОБА_8 , в той же час приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Існування вказаних ризиків обумовлено зокрема тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, суспільно-небезпечним характером кримінального правопорушення, яке вчинене із погрозою застосування та застосуванням насильства, його обізнаністю про анкетні дані свідків та потерпілих, частина з яких проживають в одному селі з підозрюваним.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів враховує посилання захисника відносно того, що всі вилучені речі визнані речовими доказами і знаходяться в камері для зберігання речових доказів, однак зауважує, що досудове розслідування ще не завершено, що не дозволяє констатувати безумовну відсутність такого ризику як знищення речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження.

В той же час, колегія суддів приймає до уваги ті обставини, що органом досудового розслідування не встановлене місцезнаходження всього майна, яким заволоділи підозрювані, що свідчить про існування ризику знищення, приховування речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника відносно наявності у підозрюваного вагітної дружини, сина та батьків-пенсіонерів, тобто наявності соціальних зав`язків, однак зауважує, що такі обставини не зменшують існування вищенаведених ризиків та не можуть слугувати безумовною підставою для застосування стосовно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, з огляду на інші, встановлені судами 1-ої та апеляційної інстанції обставини.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Що стосується посилання підозрюваного відносно того що він тривалий час утримується під вартою, апеляційний суд зауважує, що прокурор у судовому засіданні пояснив, що досудове розслідування перебуває на завершальній стадії, іде підготовка до відкриття матеріалів провадження.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який здатен запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 303, 370, 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського міськсуду Одеської обл. від 19.04.2023 якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення застави до 25.05.2023 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4