ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/344/23 Справа № 712/4213/21 Категорія: ч.1 ст.309 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження № 0000378 від 12.03.2021 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утримані малолітню дитину, з середньою освітою, тимчасово непрацюючого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого в порядку ст.89 КК України,

засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів у сумі 653,80 грн.

В порядку ст.100 КПК України вирішена доля речових доказів ,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 12.03.2021 у невстановлений період часу, перебуваючи по вул.30-річчя Перемоги, 48 у м.Черкаси за раптовим виниклим умислом на незаконне придбання наркотичної речовини, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно, незаконно, без мети збуту, придбав шляхом знахідки 1 поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною, який в подальшому незаконно зберігав при собі, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту та зберігав до 12.03.2021.

У подальшому він же, 12.03.2021 близько 14 год. 35 хв., перебуваючи за адресою: м.Черкаси, вул.30-річчя Перемоги, 48, був зупинений працівниками поліції, де під час спілкування повідомив, що має при собі заборонені речовини, та по прибуттю працівників слідчооператиної групи Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, у присутності двох понятих, в ході проведення затримання в порядку ст.298-2 КПК України, самостійно та добровільно видав працівникам поліції із правої кишені штанів 1 поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів СЕ-19/124-21/3276-НЗПРАП від 01.04.2021 містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якого обмежено амфетамін, маса амфетаміну (в перерахунку на амфетамін-основу) в наданій на експертизу речовині складає 0.174 грама.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення кримінального процесуального закону та закрити кримінальне провадження у зв`язку з встановленням відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

На думку обвинуваченого, в ході здійснення досудового розслідування та проведення судового слідства в даному кримінальному провадженні не надано жодних допустимих доказів, які в сукупності та взаємозв`язку вказували б на його причетність до вчинення інкримінованого правопорушення.

Тоді як клопотання про визнання доказів недопустимими, всупереч вимогам, належним чином не розглянуто та судом не надано оцінки всім доводам сторони захисту, а також не проаналізовано наведені в клопотанні порушення, допущені органом досудового розслідування. Зокрема, судом проігноровано позицію Верховного суду, а також вимоги ст.ст.39, 110, ч.1 ст.214 КПК України щодо належного підтвердження повноважень особи, яка має право здійснювати досудове розслідування в кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 в підтримку апеляційних вимог в повному обсязі, прокурора ОСОБА_6 про законність, обгрунтованість вироку суду першої інстанції, та безпідставність апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 до задоволення не належить.

Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1-4 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Так, висновки міськрайонного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів, яким суд дав правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , заперечивши свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, показав, що перебуваючи по АДРЕСА_3 підняв з землі частину пластикової трубки, у якій знаходився пакет з невідомою для нього речовиною. Про те, що там знаходиться психотропна речовина йому відомо не було.

Незважаючи на зайняту обвинуваченим ОСОБА_8 позицію щодо невизнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за обставин, встановлених та наведених у вироку суду першої інстанції, вона підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції в їх сукупності, та наведеними у вироку письмовими доказами, які були предметом безпосереднього дослідження судом першої інстанції, зокрема, даними:

- даними протоколу про затримання особи від 12.03.2021 ОСОБА_7 з застосуванням технічних засобів та DVD диску, який приєднано до протоколу, згідно якого, відповідно до вимог ст.ст.40-1, 104, 131, 132, 208-210, 213, 298-2 КПК України ОСОБА_7 роз`яснено права згідно з ч.3 ст.42 КПК України в присутності понятих та виявлено і вилучено у останнього 1 (один) поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною білого кольору, який упаковано до сейф пакету, процесуальна дія відбувалась в присутності захисника ОСОБА_9 ;

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-21/3276 НЗПРАП від 01.04.2021, з якого вбачається , що надана на експертизу порошкоподібна речовина містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Маса амфетаміну (в перерахунку на амфетамін основу) в наданій на експертизу речовині складає 0.174 грама;

- даними постанови про визнання речовим доказом від 01.04.2021, сейф пакету № 2649183 , в якому знаходиться психотропна речовина, обіг якого обмежено амфетамін, маса амфетаміну в наданій на експертизу речовині складає 0.174 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області (квитанція № 3231 від 02.04.2021).

Відповідно до положень Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, вимог ст.17 КПК України, якою регламентовано принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 20.10.2011 № 12рп/2011 (справа № 1-31/2011) зазначено, що визнаватися допустимими і використовуватись як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини та громадянина у кримінальному процесі й ухвалення законного та справедливого рішення у справі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що в ході здійснення досудового розслідування та проведення судового слідства в даному кримінальному провадженні не надано жодних допустимих доказів, які в сукупності та взаємозв`язку вказували б на його причетність до вчинення інкримінованого правопорушення, а клопотання про визнання доказів недопустимими, всупереч вимогам, належним чином не розглянуто та судом не надано оцінки всім доводам сторони захисту, а також не проаналізовано наведені в клопотанні порушення, допущені органом досудового розслідування.

Колегія суддів вважає зазначені доводи обвинуваченого безпідставними, позаяк із оскаржуваного рішення вбачається, що місцевим судом розглянуто клопотання сторони захисту про визнання доказів у кримінальному провадженні недопустимими. При цьому місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення з приводу критичного відношення до зазначеного клопотання.

А тому підстав вважати, що докази, покладені судом в основу обвинувального вироку, не відповідають ст.ст.85, 86 КПК України, в частині їх відповідності критеріям належності та допустимості, під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення не здобуто.

Наразі, колегією суддів в ході апеляційного перегляду судового рішення щодо ОСОБА_7 не встановлено обставин, які б свідчили про помилковість висновків суду першої інстанції та наявність підстав для закриття кримінального провадження щодо останнього, як того вимагає в апеляційній скарзі обвинувачений.

За клопотанням учасників судового провадження відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Зокрема, обвинувачений в апеляційній скарзі просив повторно дослідити письмові докази в кримінальному провадженні, зокрема, протокол затримання особи від 12.03.2021, висновок експерта № СЕ-19/124-21/3276 НЗПРАП від 01.04.2021 та постанову про визнання речовим доказом від 01.04.2021. Також просить дослідити доручення про проведення досудового розслідування кримінального проступку від 12.03.2021, рапортів ДОП ОСОБА_10 і старшого ДОП СДОП Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, протокол затримання від 12.03.2021, постанову про звільнення особи з-під варти від 12.03.2021, відповіді начальника Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, постанову про визнання предметів речовими доказами від 01.04.2021 та квитанцію.

Разом з цим обґрунтування повторного дослідження доказів обвинуваченим фактично зводиться до необхідності надання їм апеляційним судом іншої юридичної оцінки. Оскільки передбачених законом підстав для повторного дослідження доказів у даному кримінальному провадженні обвинуваченим не наведено і колегією суддів не встановлено, обвинуваченому відмовлено в задоволенні відповідного клопотання, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 30.05.2019 № 572/843/17 від 30.05.2019, згідно якої сам по собі факт непогодження з висновками суду першої інстанції не є підставою для повторного дослідження доказів.

Тоді як інші документи, які просить дослідити обвинувачений не підлягають дослідженню, позаяк в розумінні ст.84 КПК України вони не є доказами, а підтверджують тільки легітимність тих чи інших дій.

Неспроможними є доводи обвинуваченого щодо належного підтвердження повноважень особи, яка має право здійснювати досудове розслідування в кримінальному провадженні, так як зазначене питання було предметом розгляду суду першої інстанції, який в оскаржуваному вороку зазначив, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є однією і тією же особою яка уповноважена проводити досудове розслідування (відбулась зміна прізвища дізнавача, у зв`язку з укладенням шлюбу). Зазначені мотиви суду першої інстанції сумнівів у колегії суддів не викликають (а.с.59,60).

Вирішуючи питання про відповідність призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів виходить з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ст.65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст.50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Зокрема, в повній мірі враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, з огляду на положення ст.12 КК України, є кримінальним проступком, обставини його вчинення та особу винуватого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, є військовослужбовцем, за відсутності обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і обґрунтовано призначено ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу у визначеному розмірі.

Вид та розмір призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, учасниками кримінального провадження не оскаржується. Підстав для його пом`якшення, в тому числі із застосуванням ст.69 КК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог колегія суддів вважає, що вирок районного суду щодо ОСОБА_7 є законним і обґрунтованим, а підстави, передбачені ст.409 КПК України, в тому числі з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого обставин, для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст.404, п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст.426 КПК України.

Головуючий

Судді