Справа № 529/1287/23
Провадження № 1-кп/529/242/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000332 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Грабинівка. Роменського району. Сумської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

встановив:

Відповідно до обвинувального акта, обвинувачена ОСОБА_5 , приблизно о 12 год. 16.07.2023, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилася разом із співмешканцем ОСОБА_4 за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 . Між вказаними особами відбувся конфлікт на ґрунті якого у обвинуваченої ОСОБА_5 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

У вказаний час та місці, реалізуючи свій протиправний умисел на нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, обвинувачена ОСОБА_5 в приміщенні кімнати будинку, взявши до рук господарську лопату, нанесла потерпілому ОСОБА_4 один удар дерев`яним держаком лопати в ділянку голови зліва.

У результаті умисно нанесеного обвинуваченою ОСОБА_5 удару потерпілому ОСОБА_4 , останній отримав тілесне ушкодження у вигляді: рани м`яких тканин голови зліва, яке утворилось від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути і дерев`яний держак чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, від однократної дії травмуючого фактору та яке згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми умисними діями, обвинувачена ОСОБА_5 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

В ході досудового розслідування 25.08.2023 між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 укладена угода про примирення, яка містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 125 КК України, в якій вказано, що обвинувачена повністю визнала свою винуватість у вчиненні нею вказаного вище кримінального правопорушення, з потерпілим примирилися, претензії з боку останнього відсутні. Сторонами угоди узгоджене покарання за вчинення кримінального проступку за ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 просили затвердити угоду від 25.08.2023 та вказали, що така укладена добровільно, наслідки укладення угоди та її невиконання їм зрозумілі. Потерпілий вказав, що претензій до обвинуваченої не має.

Заслухавши сторін угоди, думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди, перевіривши угоду на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства та роз`яснивши сторонам угоди про примирення наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про примирення може бути затверджена, а обвинуваченій може бути призначена узгоджена вид та міра покарання за наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків.

Як вбачається з пояснень в судовому засіданні потерпілого та обвинуваченої, змісту угоди про їх примирення, вона укладена ними на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, в угоді вказані вірне формулювання обвинувачення, правова кваліфікація кримінального проступку за ч. 2 ст. 125 КК України.

Судом також встановлено, що потерпілbq і обвинуваченf в угоді від 25.08.2023 узгодили, яке покарання за вчинене повинна нести обвинувачена ОСОБА_5 та в суді надали згоду на призначення саме такого покарання, яке відповідає санкції ч. 2 ст. 125 КК України, та засадам призначення покарання, визначеним у загальній частині КК України.

Підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

Таким чином суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченою та призначення узгодженого покарання відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 374, 376, 468, 471, 473-476 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення від 25.08.2023, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000332 від 17.07.2023 за ч. 2 ст. 125 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Речовий доказ: господарська металева лопата коричневого кольору з дерев"яним руків"ям сірого кольору, яка передана на зберігання до СПД № 2 ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, повернути потерпілому ОСОБА_4 .

У разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених пунктами 1, 2 та 3 частини 3 ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Диканський районний суд Полтавської області протягом 30 днів із дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1