Справа 688/3407/22
№ 1-кп/688/48/23
Вирок

Іменем України

02 червня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка кримінальне провадження №0000993 пообвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пліщин Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого водієм у ФОП ОСОБА_9 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стаття закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 07 год 53 хв ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Т 4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , рухаючись ним по вулиці Валі Котика в місті Шепетівка Хмельницької області, зі сторони вулиці Українська в напрямку міста Славута Шепетівського району Хмельницької області, зі швидкістю не меншою 79,9 км/год., в порушення вимог п.п. 1.5, 1.7, 2.3 б), 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил Дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху), проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, при цьому, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, проїжджаючи неподалік будинку №123 по вулиці Валі Котика в місті Шепетівка Хмельницької області, допустив перехресне зіткнення з велосипедом ОСОБА_11 , який рухався на велосипеді марки «Салют» у зустрічному напрямку зі сторони вулиці Митрополита Шептицького в місті Шепетівка та перед головною дорогою вулицею Валі Котика, переїжджаючи проїзну частину дороги вказаної вулиці зліва на право відносно напрямку руху водія ОСОБА_7 , раптово змінив напрямок руху.

Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 1.5, 1.7, 2.3 б), 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху, які вимагають:

Загальні положення:

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 1.7. Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності.

2. Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

12. Швидкість руху:

п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

п. 12.9. Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху велосипедист ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої черепно-мозкової травми з множинними переломами лобної та тім`яної кісток черепа, забоєм головного мозку, крововиливами над та під оболонки головного мозку, садном на спинці носа, міжбрівній ділянці та поверхні лоба, крововиливом в м`які покрови лобно-тім`яної ділянки голови з внутрішньої її поверхні, розривом твердої мозкової оболонки в лівій лобно-тім`яній ділянці, синцями навколо обох очей, які за своїм характером відносяться до категорії тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвело до смерті; б) садно на передньо-зовнішній поверхні лівого колінного суглоба, садно на передній поверхні лівої кисті, два садна на тильній поверхні правої кисті, садно на внутрішній поверхні правого гомілково-ступневого суглоба, садно на зовнішній поверхні лівого стегна, мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості по відношенню до живої людини, та в причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають.

Вищевказані порушення Правил дорожнього руху, допущенні водієм автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Т 4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті на місці події.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Показання обвинуваченого, потерпілих та обгрунтування недоцільності дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 ствердив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та щиро розкаюється, просив його не позбавляти волі та водійських прав. Вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 8 год, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Т 4», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , рухаючись ним по вул. В.Котика в м. Шепетівка зі сторони вул. Української в напрямку м. Славута неподалік будинку №123 допустив перехресне зіткнення з велосипедом ОСОБА_11 , який рухався на велосипеді марки «Салют» у зустрічному напрямку зі сторони вул. Митрополита Шептицького в м. Шепетівка, переїжджаючи проїзну частину дороги з ліва на право відносно напрямку його руху, раптово змінив напрямок руху. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 не визнав, оскільки добровільно відшкодував йому 7500 доларів США, що еквівалентно 300000 грн, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 визнав частково в сумі 200000 грн. Також зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, і що він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, просив не досліджувати докази обвинувачення, оскільки не оспорює фактичних обставин, встановлених стороною обвинувачення.

Захисник ОСОБА_8 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 правильно розуміє зміст фактичних обставин і їх не оспорює, просив визнати недоцільним їх дослідження, вказуючи на те, що внаслідок розгляду справи, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не будуть порушені права обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_4 , посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, фактичні обставини не оспорює, не заперечила проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілих та вважає необхідним дослідити письмові матеріали, що підтверджують цивільний позов, характеризують особу обвинуваченого, письмові документи про судові витрати та речові докази.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 не оспорили фактичних обставин, встановлених стороною обвинувачення, вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням письмових матеріалів, що підтверджують цивільний позов, характеризують особу обвинуваченого, письмові документи про судові витрати та речові докази.

Так, потерпілий ОСОБА_5 надав показання, що ІНФОРМАЦІЯ_2 зранку йому зателефонували із поліції та повідомили про ДТП, у якій загинув його батько ОСОБА_11 . Прибувши на місце дізнався, що батько переїжджав дорогу на велосипеді марки «Салют», а обвинувачений скоїв на нього наїзд. Підтримав поданий цивільний позов в повному обсязі. Просив стягнути з обвинуваченого лише 159000 грн моральної шкоди, оскільки 300000 грн ним уже відшкодовано, врахувавши його заяву про зменшення позовних вимог в цій частині. У призначенні покарання поклався на розсуд суду, просив обвинуваченого волі не позбавляти.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала на роботі. Син по телефону повідомив, що її чоловік ОСОБА_11 загинув під час ДТП, її очевидцем вона не була. Підтримала поданий цивільний позов, просила його задовольнити в повному обсязі. У призначенні покарання поклалась на розсуд суду, просила обвинуваченого волі не позбавляти, проте позбавити його водійських прав.

Після з`ясування чи правильно розуміють обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зміст фактичних обставин, враховуючи, що сумнівів у добровільності їх позиції немає та, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, суд розглянув справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за правилами, передбаченими даною нормою.

Мотиви Суду щодо доведеності обвинувачення

Важливою умовою безпечної роботи всіх видів механічного транспорту є дотримання усіма учасниками правил безпеки дорожнього руху.

Основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а додатковим об`єктом життя і здоров`я особи. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів, зокрема Правил дорожнього руху.

Диспозиція ст. 286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

Відповідно до п.п. 1.5, 1.7 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності.

Згідно п.п. 2.3 б), 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

ОСОБА_7 , будучи особою, яка керує транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Т 4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушивши вимоги п.п. 1.5, 1.7, 2.3 б), 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, під час якої ОСОБА_11 було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, що призвели до смерті на місці події.

Вищевказані порушення Правил дорожнього руху, допущенні водієм ОСОБА_7 , перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді смерті ОСОБА_11 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Відомості про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_7 судом встановлено, що він уперше притягається до кримінальної відповідальності, одружений, має місце постійного проживання, працює, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та офтальмолога КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» Шепетівської міської ради Хмельницької області не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони. Згідно досудової доповіді Шепетівського РВ №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі можливе, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, середній.

Згідно ст. 12 КК України вчинив тяжкий злочин з необережності, в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

Обвинувачений ОСОБА_7 керував технічно-справним транспортним засобом, має право керування транспортним засобом, згідно полісу обов`язкового страхування АР/2293316 його цивільно-правова відповідальність була застрахована ТДВ «СК «КРЕДО».

В судовому засіданні обвинувачений висловив щирий жаль щодо вчиненого діяння та осуд власної поведінки, попросив пробачення у потерпілих.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 є повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Обставин, які згідно ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є необережним тяжким злочином, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи вік обвинуваченого, майновий стан, наслідки, що настали, а також характер допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень, поведінку ОСОБА_7 під час та після вчинення кримінального правопорушення,позицію потерпілих, які просили призначити обвинуваченому покарання без реального позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, те, що злочин характеризується необережною формою вини, обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння під час його вчинення не перебував, щире розкаяння обвинуваченого, позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини статті за якою притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі та про можливість виправлення обвинуваченого і досягнення цілей покарання без ізоляції його від суспільства, встановивши останньому іспитовий строк 3 роки, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, з покладенням обов`язків, визначених у ст. 76 КК України, а також з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у справі достатньої сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

На переконання суду таке покарання повністю відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про його особу.

Розгляд цивільного позову

У справі 10.01.2023 року потерпілим ОСОБА_5 подано цивільний позов до ОСОБА_7 , ТДВ «СК «КРЕДО» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а саме: про стягнення з ОСОБА_7 459000 грн моральної шкоди; про стягнення з ТДВ «СК «КРЕДО» 5530 грн майнової шкоди, пов`язаної з похованням та 40200 грн моральної шкоди, а 23.01.2023 року подано заяву про зменшення позовних вимог та про стягнення з ОСОБА_7 159000 грн моральної шкоди; про стягнення з ТДВ «СК «КРЕДО» 5530 грн майнової шкоди, пов`язаної з похованням та 40200 грн моральної шкоди.

Також 16.01.2023 року потерпілою ОСОБА_6 подано цивільний позов до ОСОБА_7 , ТДВ «СК «КРЕДО» про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а саме: про стягнення з ОСОБА_7 459000 грн моральної шкоди; про стягнення з ТДВ «СК «КРЕДО» 40200 грн моральної шкоди.

Вказані цивільні позови подано потерпілими до початку судового розгляду, а тому прийняті судом до розгляду в рамках кримінального провадження, про що постановлені відповідні ухвали від 10.01.2023 року та від 19.01.2023 року.

Цивільний позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позові, просив їх задовольнити, врахувавши його заяву про зменшення позовних вимог до ОСОБА_7 .

Цивільний позивач ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позові, просила їх задовольнити.

Цивільний відповідач ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_5 не визнав, подав відзив на позов, у якому вказав, що добровільно відшкодував останньому майнову та моральну шкоду від ДТП, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_2, внаслідок якої загинув його батько, в розмірі 7500 доларів США, що на час відшкодування становило 300000 грн, про що ОСОБА_5 надав розписку, у якій вказав, що претензій майнового та морального характеру до нього не має. Цивільний позов ОСОБА_6 визнав частково в сумі 200000 грн, у поданому відзиві вказав, що з приводу компенсації заподіяної шкоди вів перемовини з ОСОБА_5 , який виступав від імені родини, йому відшкодував обумовлену ними суму, про що він надав розписку, що претензій до нього не має, проте до початку судового розгляду потерпілою було подано цивільний позов про відшкодування 459000 грн моральної шкоди, яку вважає завищеною.

Представник цивільного відповідача ТДВ «СК «КРЕДО» за довіреністю ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилась, подала відзив на позов, у якому просила розгляд справи провести у відсутності представника цивільного відповідача, визнала вимоги позову в сумі 40200 грн моральної шкоди щодо кожного з цивільних позивачів за умови набрання законної сили рішенням суду у кримінальному провадженні та у випадку настання цивільно-правової відповідальності ТДВ «СК «КРЕДО». Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. До отримання рішення суду у кримінальному провадженні провадження у страховій справі призупинене, а тому немає підстав для стягнення позивачем страхового відшкодування в судовому порядку.

Вирішуючи цивільний позов, суд дійшов висновку, що позовні вимоги потерпілих підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із положеннями ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода - відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.6 Постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року (далі Закон №1961-ІV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 9 Закону №1961-ІV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладання договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до ст. 22 Закону №1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону №1961-ІV (п.23.1) визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, в тому числі, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п.п. 27-3 - 27-5 ст. 27 Закону №1961-ІV страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що згідно висновку судово-медичного експерта №169 від 26.10.2022 року у ОСОБА_11 виявлені такі тілесні ушкодження: а) закрита черепно-мозкової травма з множинними переломами лобної та тім`яної кісток черепа, забоєм головного мозку, крововиливами над та під оболонки головного мозку, садном на спинці носа, міжбрівній ділянці та поверхні лоба, крововиливом в м`які покрови лобно-тім`яної ділянки голови з внутрішньої її поверхні, розривом твердої мозкової оболонки в лівій лобно-тім`яній ділянці, синцям навколо обох очей. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмета або при падінні та ударі об такий, могло утворитися внаслідок падіння з велосипеда після зіткнення з автомобілем із послідуючим ударом головою об тупе тверде покриття дороги, в строк та при обставинах вказаних в постанові, має однаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвело до смерті; б) садно на передньо-зовнішній поверхні лівого колінного суглоба, садно на передній поверхні лівої кисті, два садна на тильній поверхні правої кисті, садно на внутрішній поверхні правого гомілково-ступневого суглоба, садно на зовнішній поверхні лівого стегна. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих тупих твердих предметів або при контакті із такими, могли виникнути внаслідок падіння з велосипеда після зіткнення з автомобілем із послідуючим відкиданням тіла на тупе тверде покриття дороги, в строк та при обставинах вказаних в постанові, кожне окремо та в сукупності маюь ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості по відношенню до живої людини, та в причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13.10.2022 року, ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Шепетівка Шепетівського району Хмельницької області.

Отже, внаслідок вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_11 заподіяно вищевказані тілесні ушкодження, що призвели до смерті останнього. Спричинення цих наслідків перебуває у причинному зв`язку із діяннями ОСОБА_7 , а саме вчиненням ним ДТП.

Цивільно-правова відповідальність власника (законного володільця) транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Т 4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на період з 03.11.2021 року по 02.11.2022 року, тобто і на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована ТДВ «СК «КРЕДО» згідно полісу №АР/2293316 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з страховою сумою (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 260000 грн, розмір франшизи 0 грн.

Суд не бере до уваги доводи представника цивільного відповідача ТДВ «СК «КРЕДО» на заперечення позовних вимог щодо передчасності звернення потерпілих з цивільними позовами до суду, необхідності першочергово звернення потерпілих з відповідними документами до страхової компанії з наступних підстав.

Визначений Законом №1961-ІVпорядок звернення потерпілого чи іншої особи до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст.124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 р. у справі №465/4621/16-к встановлено, що положення ч. 1 ст. 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за завдану шкоду, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до будь-якої особи (фізичної або юридичної), яка за законом виконує обов`язок з відшкодування шкоди, завданої підозрюваним (обвинуваченим чи неосудною особою), як це має місце у випадку з МТСБУ у справі, що розглядається.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що цивільний позов може бути пред`явлено в межах кримінального провадження до МТСБУ як до цивільного відповідача, оскільки його зобов`язання витікають із положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Пред`явлення цивільного позову до страховика у кримінальному провадженні є можливим без попереднього звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що цивільний позов може бути пред`явлено в межах кримінального провадження окрім як до обвинуваченого, також і до страховика ТДВ «СК «КРЕДО» як до цивільного відповідача, оскільки його зобов`язання витікають із положень Закону № 1961-IV.

Відповідно до статей 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я визнанні найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини.

Потерпілий ОСОБА_5 є сином, а потерпіла ОСОБА_6 є дружиною померлого ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 08.06.201991 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 07.05.1988 року, копії яких долучено до цивільних позовів.

Суд приходить до висновку, що діями обвинуваченого потерпілим була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали в зв`язку із загибеллю батька та чоловіка відповідно, смерть якого позначилася на їх психологічному та фізичному здоров`ї, відбулись тяжкі вимушені зміни у їхньому житті, які не підлягають поверненню у попередній стан. Усі страждання зумовили негативні зміни в житті потерпілих призвівши до порушення звичного способу життя, негативних переживань.

З огляду на те, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доведена, суд вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди 500000 грн кожному з потерпілих.

Враховуючи конкретні обставини справи вказана сума моральної шкоди за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину, фізичний та моральний стан потерпілих є достатньою сатисфакцією.

На переконання суду такий розмір моральної шкоди, з урахування глибини страждань, а також того, що негативні наслідки вчиненого обвинуваченим злочину мають незворотній характер, не може вважатися завищеним або надмірним.

На день настання страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати складав 6700 грн, а тому, загальний розмір моральної шкоди, яка позивачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 має бути відшкодована у рівних частинах страховиком - ТДВ «СК «КРЕДО» складає 80400 грн (6700 х 12 = 80400).

Отже, при вирішенні питання про стягнення сум на відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним з урахуванням вимог п. 27-3 ст. 27 Закону № 1961-IVстягнути з ТДВ «СК «КРЕДО» по користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 40200 грн моральної шкоди.

В зв`язку з недостатністю вказаного страхового відшкодування для повного відшкодування завданої обвинуваченим шкоди, суд вважає необхідним з врахуванням добровільного відшкодування обвинуваченим 300000 грн потерпілому ОСОБА_5 , стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 159000 грн моральної шкоди, на користь ОСОБА_6 459000 грн моральної шкоди.

Також потерпілим ОСОБА_5 було витрачено 5530 грн на поховання батька ОСОБА_11 , що підтверджується оригіналами накладної від 05.10.2022 року та квитанції від 05.10.2022 року, виданих ФОП ОСОБА_13 .

Отже, з урахуванням вимог п. 27-4 ст. 27 Закону № 1961-IV з страховика ТДВ «СК «КРЕДО» підлягають стягненню на користь ОСОБА_5 5530 грн в рахунок відшкодування витрат на поховання ОСОБА_11 , оскільки такі здійснено позивачем, про що надано належні та допустимі докази, та такі знаходяться в межах ліміту страховика.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно, підлягають скасуванню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався, підтсав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» на користь ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 5530 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять) гривень та моральну шкоду в розмірі 40200 (сорок тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 159000 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» про відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 40200 (сорок тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 459000 (чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч) гривень.

Речові докази:

- одяг з трупа ОСОБА_11 , що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області - знищити;

- велосипед марки «Салют» червоно-сірого кольору, що зберігається на території спеціального майданчику для тимчасового зберігання затриманого автотранспорту у м. Шепетівка по вул. Старокостянтинівське шосе, 31 - повернути потерпілій ОСОБА_6 , скасувавши його арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2022 року;

- DVD-R диск ємністю 4,7 Gb з відеозаписом з камери зовнішнього спостереження за 05.10.2022 року в період часу з 07:53:26 по 07:59:55, що зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/123-22/8900-ІТ від 12 жовтня 2022 року в сумі 1510 гривень 24 копійки, судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/123-22/8899-ІТ від 24 жовтня 2022 року в сумі 1887 гривень 80 копійок, судової фототехнічної експертизи №СЕ-19/123-22/9049-ФП від 19 жовтня 2022 року в сумі 755 гривень 12 копійок, судової фототехнічної експертизи №СЕ-19/123-22/9050-ФП від 20 жовтня 2022 року в сумі 566 гривень 34 копійки, судової автотехнічної експертизи обставин та механізму ДТП № СЕ-19/123-22/9995-ІТ від 23 листопада 2022 року в сумі 2265 гривень 36 копійок, а всього 6984 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 86 копійок.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга пода ється через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1