Справа № 646/2947/23
№ провадження 1-кп/646/423/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

04.07.2023 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальні акти в кримінальному провадженні №0000199 від 06.02.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні 3 неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проходить військову службу за контрактом, на момент вчинення злочину перебував на посаді стрільця 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , з 01.05.2023 проходить військову службу на посаді робітника підсобної інженерної роти інженерного батальйону військової частини НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 , -

встановив:

Відповідно до наказу від 16.02.2022 т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 №35 солдата за контрактом ОСОБА_3 призначеного наказом командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади від 16.02.2022 №46-РС вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків на посаді гранатометника 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу 21.11.2022 т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 №306 солдата за контрактом ОСОБА_3 , призначеного наказом командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 21.11.2022 №470-РС вважати таким, що справи та посади прийняв і приступив до виконання службових обов`язків на посаді стрільця 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст.ст. 17,65 Конституції України, ст.ст. 1,2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11,16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканість державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язків громадян України.

Відповідно до ст.ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1,3 ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту №31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено указом Президента України №259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року на 30 діб.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 №2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 №2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Однак, ОСОБА_3 під час проходження військової служби 28.11.2022 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Так, ОСОБА_3 , який перебував на посаді гранатометника 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 21.11.2022 призначено на посаду стрільця 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 для подальшого проходження служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме: усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, 28.11.2022 до розташування 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , не прибув, про причини неприбуття не повідомим.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 в період з 28.11.2022 по 10.12.2022, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення служби, а саме: розташування 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі, ОСОБА_3 обов`язки військової служби за посадою не виконував, в правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводить на власний розсуд до 10.12.2022.

10.12.2022 ОСОБА_3 добровільно з`явився в район виконання бойових завдань АДРЕСА_2 військової частини НОМЕР_1 .

16 червня 2023 року між прокурором ОСОБА_7 , який згідно із статтею 37 КПК України має повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000199 від 06.02.2023, та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_8 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, була укладена угода про визнання винуватості у приміщенні адміністративної будівлі ТУ ДБУ, розташоване у м. Полтаві за адресою: м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7, каб. №4.

Зі змісту даної угоди встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за обставин, викладених обвинувальному акті, сприяв проведенню досудового розслідування, щиро покаявся у скоєному.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 , буде призначене покарання за ч. 5 ст. 407 КК України, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має позитивну характеристику за місцем проходження військової служби та за місцем проживання, його щире каяття, а також те, що ОСОБА_3 беззастережно визнає свою вину, відсутність тяжких наслідків та сприяння проведенню досудового розслідування, щире каяття, з урахуванням вказаних обставин, погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за це кримінальне правопорушення, у виді службового обмеження для військовослужбовців стоком на 2 роки, з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 в дохід держави двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового звання.

Крім того, угодою встановлені наслідки її укладання і затвердження, відповідно до вимог ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 просив затвердити цю угоду.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримала думку підзахисного, та просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, або будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК та КК України, і тому вона може бути затверджена судом. На умовах цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим є правильною за ч. 5 ст. 407 КК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогамст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє його права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з матеріалів досудового розслідування у проваджені зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Таким чином, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідност.66 КК України, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, узгоджена обвинуваченим у присутності його захисника та прокурором, визначена за наявності до того законних підстав, а тому не суперечить інтересам суспільства.

Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання, обставин, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_3 , який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , характер кримінального правопорушення та інші обставини, цілком враховані угодою про визнання винуватості знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні та свідчать про можливість застосування положень ст. 69 КК України.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід судом не обирався.

Цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.369-371, 373-376, 468-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 червня 2023року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000199 від 06.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 58, ст. 69 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців стоком на 2 (два) роки, з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 в дохід держави двадцяти відсотків.

Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового звання.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1