ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2023 року про обрання строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2023 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 на 60 діб, тобто по 28 травня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суд врахував також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований та не має джерела прибутку, не одружений та не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину.

Керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177,178 КПК України, суд вважав за необхідне не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з цим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що прийняте з істотним порушенням норм кримінально процесуального закону. Апелянт зазначає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків у цьому кримінальному провадженні, а судом не надано належної оцінки тим обставинам, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватись тільки виходячи із тяжкості покарання, яке йому загрожує. При цьому, обвинувачений посилається на те, що Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська його ввели в оману, зазначивши, що кримінальна справа надійшла до суду першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, не заперечував проти розгляду його апеляційної скарги за відсутності захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Захисник ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників процесу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів, у провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувають обвинувальні акти з додатками в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0001796 від21.05.2020, №0002131 від 30.07.2020, №0001885 від 28.06.2020 у відношенні ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 129,

Під час судового розгляду, зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за наслідками розгляду клопотання сторони обвинувачення продовжувався в установленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який не працює, міцних соціальних зв`язків не має, раніше судимий за злочини проти власності, а також стадію судового розгляду, де на цей час не допитані свідки, потерпіла, й що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.

Разом з цим, доводи скарги про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі, судом встановлені та підтверджуються наявними у провадженнями доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено та стороною захисту таких надано не було.

Твердження в скарзі обвинуваченого про недоведеність його вини не заслуговують на увагу, оскільки на цій стадії, суд не вирішує питання, які повинен вирішувати під час розгляду провадження по суті, а лише переглядає рішення в частині продовження строків тримання під вартою.

За таких обставин, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів не встановлено.

Водночас, колегія суддів, беручи до уваги те, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за необхідне, звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418,419, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4