Справа № 487/3853/23
Провадження № 1-кс/487/2381/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000249 від 21.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 433 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 за погодженням з керівником Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на наступне майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000249, для забезпечення конфіскації майна як виду покарання: 1) земельна ділянка із кадастровим номером :01:001:0104, площею 0,1128 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206); 2) частка у спільній частковій власності, із розміром частки 1/4 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною прощею 64,5 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 06); 3) транспортний засіб ToyotaHighlander, 2011 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , із номером державної реєстрації: НОМЕР_2 ; 4) транспортний засіб VolkswagenPassat, 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_3 , із номером державної реєстрації: НОМЕР_4 . Заборонити уповноваженим державним установам проводити реєстраційні операції із вищевказаним нерухомим майном та майновими правами.

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Мелітополі, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000249 від 21.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст.28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст.433 КК України.

11.07.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 433, ч. 3 ст. 27, ч.5 ст. 186 КК України.

Санкції ч. 3 ст. 289 та ч. 5 ст. 186 КК України передбачають додаткові покарання у вигляді конфіскації майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 має на праві власності нерухоме майно та транспортні засоби, яке може бути конфісковане для забезпечення відповідного виду кримінального покарання. Зокрема, у відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також Єдиного державного реєстру транспортних засобів у підозрюваного наявне наступне майно: земельна ділянка із кадастровим номером :01:001:0104, площею 0,1128 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206) на праві спільної сумісної власності; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною прощею 64,5 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 06) на праві спільної часткової власності, із розміром частки 1/4; транспортний засіб ToyotaHighlander, 2011 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , із номером державної реєстрації: НОМЕР_2 на праві власності; транспортний засіб VolkswagenPassat, 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_3 , із номером державної реєстрації: НОМЕР_4 на праві власності.

В судовому засіданні слідчий не був присутнім, надав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання за його відсутності.

Керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України, суд ухвалив клопотання слідчого розглядати без повідомлення підозрюваного, його захисників, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Судом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000249 від 21.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст.28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст.433 КК України.

11.07.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 433 КК України.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Санкції ч. 3 ст. 289 та ч. 5 ст. 186 КК України передбачають додаткові покарання у вигляді конфіскації майна.

Отже, закон про кримінальну відповідальність передбачає можливість конфіскації майна у випадку засудження особи за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 та ч. 5 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.07.2023 за №339506366 у власності підозрюваного перебуває таке нерухоме майно: на праві спільної сумісної власності - земельна ділянка із кадастровим номером :01:001:0104, площею 0,1128 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206); на праві спільної часткової власності із розміром частки - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною прощею 64,5 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 06).

Крім того, підозрюваному ОСОБА_5 на праві власності належать такі транспортні засоби: автомобіль марки та моделі ToyotaHighlander, 2011 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , із номером державної реєстрації: НОМЕР_2 ; автомобіль марки та моделі VolkswagenPassat, 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_3 , із номером державної реєстрації: НОМЕР_4 .

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотанні доведені правові підстави, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, для арешту майна, оскільки ОСОБА_5 підозрюється, серед інших злочинів, у вчиненні особливо тяжкого злочину (за ч. 5 ст. 186 КК України) та тяжкого злочину (ч. 3 ст. 289 КК України), які передбачають конфіскацію майна як виду покарання, існує ризик відчуження майна підозрюваним іншим особам, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Оскільки арешт накладається з метою конфіскації майна, як виду покарання, відповідно до ст.170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення підозрюваного права на відчуження вказаного майна.

Водночас при оцінці можливості накладення арешту на майно ОСОБА_5 у спільній сумісній власності, яке може бути предметом конфіскації як виду покарання, судом враховується те, що майнові відносини в Україні регулюються цивільним законодавством.

Правовий режим власності в Україні визначається виключно законами України, що передбачає п. 7 ч. 1 ст. 92 Конституції України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Як вбачається з ч. 1 ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За приписами ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 12 ст. 100 КПК спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства. Підставою для виділення частки майна в праві спільної сумісної власності має бути вимога співвласника такого майна або державного чи приватного виконавця.

У межах кримінального провадження є неприпустимим вирішення спору про право власності на майно шляхом поділу його з виділенням часток (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04.10.2022 у справі №752/7440/18).

Режим спільної сумісної власності, на відміну від режиму спільної часткової власності, не передбачає виділу часток кожного власника в натурі. Зазначене унеможливлює ідентифікацію конкретної частки підозрюваного у спільному майні, через що обтяження майна в цілому є єдиним можливим та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження з метою можливого виконання конфіскації майна у випадку призначення такого виду покарання.

Слідчий суддя зазначає, що на даному етапі таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження, а незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000249, для забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме: земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:0104, площею 0,1128 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206); частку у спільній частковій власності із розміром частки 1/4 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною прощею 64,5 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 06); транспортний засіб автомобіль ToyotaHighlander, 2011 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , із номером державної реєстрації: НОМЕР_2 ; транспортний засіб автомобіль VolkswagenPassat, 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_3 , із номером державної реєстрації: НОМЕР_4 .

Заборонити уповноваженим державним установам проводити реєстраційні дії із вищевказаним майном підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1