16.06.2023
Справа № 642/1785/22
Провадження № 1-кс/642/1751/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000107 від 18.03.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.7 ст.111-1, ч.4 ст. 408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням, погодженим із прокурором, про надання дозволу на проведення спеціального досудового розслідування у межах кримінального провадження № 0000107 від 18.03.2022 відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.7 ст.111-1, ч.4 ст. 408 КК України

На обґрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000107 від 18.03.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 та ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , згідно з вимогами ст.ст. 20, 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 16.12.2021 в добровільному порядку призваний на військову службу за контрактом, до Національної гвардії України, строком на 5 років, на посади осіб офіцерського складу, за яким він був зобов`язаний проходити військову службу у Національній гвардії України протягом строку контракту, а в разі настання особливого періоду понад установлений строк, знати та сумлінно виконувати службові обов`язки за посадами, які займатиме протягом строку контракту, а також особливі обов`язки, визначені статутами Збройних Сил України (п.1 означеного контракту).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2021 № 307 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира 2-го патрульного взводу 4-ї патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, а відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом в особливий період.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України молодший лейтенант ОСОБА_6 , під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з вимогами ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України виїзд військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.

Однак, молодший лейтенант ОСОБА_6 , під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України у лютому 2022 року вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, без дозволу командування та поважних причин, в умовах воєнного стану незаконно ухилився від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, молодший лейтенант ОСОБА_6 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 26.02.2022, в умовах воєнного стану, вчинив дезертирство, тобто самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця молодший лейтенант ОСОБА_6 , в період з 26.02.2022 по теперішній час, незаконно постійно перебуває поза межами території військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2022 молодшому лейтенанту ОСОБА_6 , який перебуває на посаді командира 2-го патрульного взводу 4-ї патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, виключено з усіх видів забезпечення, як такого, що самовільно залишив військову частину.

За час відсутності на території військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_6 , обов`язки з військової служби за посадою не виконує, перебуваючи поза межами території військової частини НОМЕР_1 в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби та вчинене ним ухилення від військової служби і його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд.

В той же час молодший лейтенант ОСОБА_6 у середині червня 2022 року втупив на працю до незаконно створеного окупантами відділу поліції у м. Вовчанськ та зайняв посаду «оперативного дежурного Дежурной части отдела полиции № 3».

10.09.2022 під час деокупації Збройними силами України території міста Вовчанськ, Харківської області ОСОБА_6 , залишив та разом з військовими рф через неконтрольовану ділянку кордону виїхав на територію країни агресора - рф.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканою і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно територіальний устрій та порядок утворення національно адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України Конституції України.

Зокрема положення статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократично, соціальною, правовою унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

На території України не допускається розташування іноземних військових баз.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, ІV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним правовим діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, російська федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН

від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала

в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Порушуючи вказані норми президент російської федерації (далі рф) ОСОБА_7 , а також інші представники влади рф, діючи всупереч вимогам пп. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил Російської Федерації (дали зс рф) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємств, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою змін меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

В результаті зазначених вище подій, 24 лютого 2022 року військовими формуваннями рф здійснено тимчасову окупацію м. Вовчанськ Харківської області та наближених до нього населених пунктів.

Зокрема, окупаційними військами на зайнятій території Харківської області у вказаний період створено тимчасові (військові) цивільні адміністрації та незаконні правоохоронні органи, що підпорядковуються представникам окупаційної влади.

Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VІІІ затверджено Звернення Верховної Ради до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання російської федерації державою-агресором.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 26.03.2022 строком на 30 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким внесено часткову зміну до ст. 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год 30 хв 25.04.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 25.05.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 23.08.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 19.02.2023 строком на 90 діб.

09.12.1999 ОСОБА_6 проходячи строкову військову службу в лавах Збройних сил України, присягнув народу України бути вірним і відданим йому, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватись Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2021 № 307 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира 2-го патрульного взводу 4-ї патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, а відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом в особливий період.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У частині 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зазначено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну Гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

У ст. 2 вказаного Закону зазначено, що основними функціями Національної гвардії України є:- захист конституційного ладу України, цілісності її території від спроб зміни їх насильницьким шляхом; - охорона громадської безпеки і порядку, забезпечення захисту та охорони життя, здоров`я, прав, свобод і законних інтересів громадян, та інше.

У своїй діяльності Національна Гвардія України (далі по тексту НГУ) керується Конституцією України.

Відповідно до ст. 1,2 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, Збройні сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності є обов`язком громадян України.

В ст. 4 Статуту зазначено, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців, регулюється Конституцією України, законами України, цим статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Свято та непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, є обов`язками військовослужбовців, про що зазначено в ст. 11 Статуту.

В ст. 2 Дисциплінарного статуту Збройних сил України зазначається, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни , незалежності та територіальній цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Таким чином, перебуваючи на займаній посаді ОСОБА_6 , був військовослужбовцем військової служби на контрактом та працівником правоохоронного органу.

24.02.2022 місто Вовчанськ, Чугуївського району, Харківської області внесено до загального Переліку, як територію, що перебуває в тимчасовій окупації окуповано.

Так, на початку червня 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) у громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , винник злочинний умисел, направлений на добровільне зайняття громадянином України посади в правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а саме, в так званому «отделении полиции № 3 (дислокация г. Волчанск) Управления внутренних дел Военно-гражданской администрации Харьковской области».

В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на добровільне зайняття громадянином України посади в правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, ОСОБА_6 , діючи умисно та свідомо, виконав ряд дій, спрямованих на зайняття посади у зазначеному вище незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території та обійняв посаду «оператиного дежурного Дежурной части отдела полиции № 3» у незаконно створеному представниками збройних формувань рф правоохоронному органі відділу поліції у місті Вовчанськ, Харківської області.

Після чого у період з 25.06.2022 по 04.07.2022 обійнявши посаду «оперативного чергового» у незаконно створеному представниками збройних формувань рф правоохоронному органі відділу поліції у місті Вовчанськ, виконував незаконні вказівки представників збройних формувань рф щодо здійснення функцій поліції на території тимчасово окупованого міста Вовчанськ, а саме: забезпечував громадський порядок на території тимчасово окупованого міста Вовчанськ та заступав на добові чергування безпосередньо у приміщенні незаконно створеного відділу поліції за вищевказаною адресою.

За співпрацю з окупаційною владою та виконання незаконних вказівок окупантів останній отримував грошову винагороду, у якості заробітної платні.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на добровільне зайняття громадянином України посади в правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, ОСОБА_6 , власноруч заповнив та подав документи для прийому на роботу (автобіографію, анкету, особисті фотокартки із заявою про надання згоди на обробку персональних даних, пояснення), в яких серед іншого зазначила, що проходив службу у Національній Гвардії України та підписав «Трудовой договор» з «Военно-гражданской администрацией Харьковской области», згідно якого останній приймається на роботу на посаду «исполняющего обязанности инспектора ДПС отдела государственной инспекции безопасности дорожного движения управления внутренних дел временной гражданской администрации Харьковской области».

В подальшому, 05.07.2022 окупаційної владою, так званою «Временной гражданской администрацией Харьковской области» був винесений «приказ № 1-лс» відповідно до якого «в соответствии с полномочиями, предусмотренными положением об управлении внутренних дел временной гражданской Харьковской области, утвержденного указом главы ВГА Харьковской области от 05.07.2022 УГ-28/22» ОСОБА_6 було призначено на посаду вищевказану посаду.

У подальшому, після призначення на посаду, продовжуючи активні злочинні дії ОСОБА_6 , починаючи з 05.07.2022 обійнявши посаду «исполняющего обязанности инспектора ДПС отдела государственной инспекции безопасности дорожного движения управления внутренних дел временной гражданской администрации Харьковской области» у незаконно створеному представниками збройних формувань рф правоохоронному органі відділу поліції у місті Вовчанськ, продовжував виконувати обов`язки «оператиного дежурного Дежурной части отдела полиции № 3», до яких серед іншого входило прийняття і реєстрацію заяв та звернень від громадян, організацію оперативного реагування на повідомлення про правопорушення та інші події (направлення слідчо-оперативної групи на місце події тощо), а також складання «оперативных сведений о преступлениях и происшествиях на територии Волчанского района ВГА Харьковской области».

12.09.2022, безпосередньо перед деокупацієй Збройними силами України території міста Вовчанськ Харківської області ОСОБА_6 , залишив територію України та разом з військовими рф через неконтрольовану ділянку кордону виїхав на територію країни агресора - рф.

21.04.2022 старшим слідчим за погодженням з начальником Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, в порядку ст. ст. 36, 40, 42, 111, 135, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 7 ст. 111-1 та ч. 4 ст. 408 КК України.

З урахуванням вищевикладеного, здійснено виклик ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтаві, на 28.04.2023, 01.05.2023, 02.05.2023 о 10 годині 00 хвилин для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту в якості підозрюваного, а також для вручення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з додатками до нього, у рамках кримінального провадження № 0000107 від 18.03.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, - злочину передбаченого ч. 7 ст. 111-1 та ч. 4 ст. 408 КК України, шляхом публікації повістки про виклик для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення за його участю інших процесуальних та слідчих дій у кримінальному провадженні у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_6 у зазначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Враховуючи наведені вище обставини, старшим слідчим за погодженням з прокурором 21.04.2023, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Таким чином 21.04.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме: в колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а також про те, що він підозрюється у дезертирстві, а саме самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинених в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Постановою слідчого від 26.05.2023 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Згідно із вимогами ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається із відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 та ч. 4 ст. 408 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: - рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС Харківського управління ДВБ НПУ від 25.10.2022; - показаннями свідків: поліцейського ІТТ №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , офіцера відділення по роботі з особовим складом ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_9 ; старшого інженера сектору інформаційної підтримки ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , слюсаря Вовчанського МЕЗ ОСОБА_11 , мастера РЕС Вовчанський ОСОБА_12 , викладача медичного коледжу ОСОБА_13 , безробітного ОСОБА_14 , інспектора СРПП ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 , безробітної ОСОБА_16 , офіцера відділення кадрів НОМЕР_2 бригади НГУ ОСОБА_17 , заступника командира патрульного батальйону по роботі з особовим складом в/ч № НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_18 ; - відомостями отриманими під час проведення обшуку 29.09.2022, 10.11.2022, 16.09.2022 у незаконно створеному представниками збройних формувань рф відділу поліції у місті Вовчанськ, який розташовувався у приміщенні Вовчанського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області, за адресою: вулиця Торгова, 2, місто Вовчанськ, Харківська область; - відомостями отриманими під час проведення обшуку 30.11.2022 у приміщенні Куп`янської окружної прокуратури за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 7; - висновком експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М. Бокаріуса» №142-146 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 27.01.2023; - висновком службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 ; - іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у колабораційній діяльності, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади в правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а також про те, що він підозрюється у дезертирстві, а саме самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинених в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Разом із тим, 16.05.2023 на підставі постанови старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтаві, видано доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від дати, згідно якого регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги підозрюваному ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000107 від 18.03.2022 призначено захисника ОСОБА_4 .

Будучи повідомленим про виклики у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством, підозрюваний ОСОБА_6 до другого СВ ТУ ДБР в м. Полтаві, відповідно до повісток, 28.04.2023, 01.05.2023, 02.05.2023, не з`явився, про поважні причини неприбуття не повідомив, що свідчить про його переховування від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Згідно інформації співробітників ХУ ДВБ НПУ України, підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на території Російської Федерації, що відповідно до Постанови ВРУ «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» № 129-VIII від 27.01.2015 року, беручи до уваги Статут ООН та Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року, визнана державою-агресором.

Окрім того, відповіддю співробітників ХУ ДВБ НПУ України щодо виконання доручення слідчого, встановлено факт того, що ОСОБА_6 не перетинав державний кордон України у період з 24.02.2022 по 21.04.2023, а також, що 12.09.2022, безпосередньо перед деокупацією Збройними силами України території міста Вовчанськ Харківської області, ОСОБА_6 , залишив територію України та разом з військовими рф через неконтрольовану ділянку кордону виїхав на територію країни агресора - рф..

26.05.2023 постановою слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на території держави агресора - рф і підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, передбачених ч. 7 ст. 111-1 та ч. 4 ст. 408 КК України.

Враховуючи вищевикладене, притягнути ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінально-процесуальним законодавством, не надається можливим.

Разом із тим, слід зазначити, що «обґрунтована підозра» згідно практики Європейського суду з прав людини, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

За змістом ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого в тому числі ст. 438 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до положень ст. 297-2 КПК України вбачається, що з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді має право звернутися прокурор або слідчий за погодженням з прокурором із зазначенням: короткого викладу обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правової кваліфікації кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; викладу обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини; відомостей щодо оголошення особи у міждержавний та/або міжнародний розшук; виклад обставин про те, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

Таким чином, досудовим розслідуванням об`єктивно й переконливо, із підтвердженням конкретними доказами, зібраними з дотриманням принципів законності й верховенства права та у суворій відповідності процедурі, визначеній кримінальним процесуальним законом України, встановлено, що: пдозрюваний громадянин України ОСОБА_6 ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибув на виклик без поважної причини більш як два рази), що підтверджується повістками про виклик; обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч.4 ст. 408 КК України, що підтверджується переліченими вище матеріалами кримінального провадження в їх сукупності; оголошений в розшук, що підтверджується постановою про оголошення розшуку підозрюваного від 26.05.2023, перебуває на території РФ, яка визнана Верховною Радою України державою-агресором; переховується від органів слідства та суду на території Російської Федерації, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

З метою виконання завдань кримінального судочинства, для притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні доцільно отримати дозвіл на проведення спеціального досудового розслідування.

Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги клопотання, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо клопотання поклався на розсуд суду.

Вивчивши клопотання та дослідивши докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення прокурора та захисника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно до ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (inabsentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень».

Частиною 2 статті 297-1 КПК України визначено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частиною другою п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як слідує з наданих матеріалів, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000107 від 18.03.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 та ч. 4 ст. 408 КК України.

У кримінальному провадженні № 0000107 від 18.03.2022 старший слідчий за погодженням із прокурором, встановивши наявність достатніх доказів, відповідно до ст. ст. 36, 40, 42, 276, 277, 278 КПК України, 21.04.2022 у спосіб, передбачений ст. 135 КПК України, повідомив про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 та ч. 4 ст. 408 КК України.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, в тому числі: рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС Харківського управління ДВБ НПУ від 25.10.2022; - показаннями свідків: поліцейського ІТТ №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , офіцера відділення по роботі з особовим складом ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_9 ; старшого інженера сектору інформаційної підтримки ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , слюсаря Вовчанського МЕЗ ОСОБА_11 , мастера РЕС Вовчанський ОСОБА_12 , викладача медичного коледжу ОСОБА_13 , безробітного ОСОБА_14 , інспектора СРПП ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 , безробітної ОСОБА_16 , офіцера відділення кадрів НОМЕР_2 бригади НГУ ОСОБА_17 , заступника командира патрульного батальйону по роботі з особовим складом в/ч № НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_18 ; - відомостями отриманими під час проведення обшуку 29.09.2022, 10.11.2022, 16.09.2022 у незаконно створеному представниками збройних формувань рф відділу поліції у місті Вовчанськ, який розташовувався у приміщенні Вовчанського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області, за адресою: вулиця Торгова, 2, місто Вовчанськ, Харківська область; - відомостями отриманими під час проведення обшуку 30.11.2022 у приміщенні Куп`янської окружної прокуратури за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 7; - висновком експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М. Бокаріуса» №142-146 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 27.01.2023; - висновком службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 ; - іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Частиною 8 ст. 135 КПК України визначено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 на теперішній час переховується від органів досудового розслідування, перебуває на території рф, яка визнана Верховною Радою України державою-агресором, тому, відповідно до діючого законодавства зазначена особа належним чином повідомлена про виклик на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч.4 ст.408 України, підозру обґрунтовано зібраними доказами, підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, 12.09.2022 безпосередньо перед деокупацією Збройними силами України території міста Вовчанськ Харківської області, ОСОБА_6 , залишив територію України та разом з військовими рф через неконтрольовану ділянку кордону виїхав на територію країни агресора - рф, у зв`язку з чим 26.05.2023 року ОСОБА_6 оголошений у розшук.

Враховуючи викладене, дослідивши надані в обґрунтування клопотання матеріали, враховуючи наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінальних правопорушень, правове обґрунтування клопотання, яке ґрунтується на положеннях ст.ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, приходжу до висновку про наявність підстав для надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000107 від 18.03.2022 відносно ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 297-1, 297-3, 297-4, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , про здійснення спеціального досудового розслідування - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000107 від 18.03.2022 стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.7 ст.111-1, ч.4 ст. 408 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1