Номер провадження: 11-кп/813/1178/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003576, внесеному до ЄРДР 13.06.2018 року, №0000810, внесеному до ЄРДР 09.02.2018 року, та №001320, внесеному до ЄРДР 25.05.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні клопотань захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченому ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу було відмовлено.

Клопотання прокурора ОСОБА_12 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено.

Продовжено строк дії обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 30.05.2023 року, з визначенням розміру застави у розмірі 45 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 120 780 грн.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що дає достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, в тому числі ризику переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині визначеного розміру застави, постановити нову ухвалу, якою визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Доводи апеляційних скарг обґрунтовано тим, що:

- стороною обвинувачення не доведено причетності обвинуваченого до інкримінованого кримінального правопорушення;

- обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, а саме постійне місце мешкання на території м. Одеси та середню освіту;

- застава, визначена судом у розмірі 120 780 грн. є завідомо непомірною, та такою що безпідставно та необгрунтовано перевищує можливість ОСОБА_7 та його родини виплатити заставу.

- судом не враховано майновий стан ОСОБА_7 та його родини в порушення ч. 4 ст. 182 КПК України.

Позиції учасників судового розгляду.

20 квітня 2023 року на електронну адресу суду від захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у його відсутності, апеляційну скаргу просив задовольнити.

Також, 10 травня 2023 року від прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_12 до апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги у її відсутності.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Апеляційний суд звертає увагу що клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило, у зв`язку із чим, апеляційний суд вважає за можливе, апеляційний розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді в Приморському районному суді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0003576, внесеному до ЄРДР 13.06.2018 року, №0000810, внесеному до ЄРДР 09.02.2018 року, та №001320, внесеному до ЄРДР 25.05.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, погодився з доводами прокурора, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, на даний час не зникли та продовжують існувати.

Переглядаючи оскаржену ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним із існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання нею процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а отже наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від суду.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_7 не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі, раніше притягавався до кримінальної відповідальності, таким чином, може вдатися до спроб вчинення інших злочинів.

Доводи захисника що стороною обвинувачення не доведено причетності обвинуваченого до інкримінованого йому кримінального правопорушення, апеляційний суд відхиляє, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Обвинувачення, відповідно до приписів Розділу IV КПК України «Судове провадження у першій інстанції» є предметом судового розгляду, його обґрунтованість або безпідставність встановлюється шляхом дослідження доказів обвинувачення й захисту в судовому засіданні та при ухваленні обвинувального або виправдувального вироку відносно особи, тому на теперішній час твердження про недоведеність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину є передчасним, оскільки судовий розгляд кримінального провадження триває.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, на даній стадії, при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перевіряється.

Окрім того, у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а відтак апеляційний суд позбавлений можливості надавати оцінку доказам причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_7 має середню освіту, постійне місце проживання, тобто має міцні соціальні зв`язки, проте зауважує, що вказані обставини, враховуючи все встановлене колегією суддів вище, не можуть беззаперечно гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим вище ризикам у разі застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів це злочини, що посягають на здоров`я населення. При цьому протягом останніх років спостерігається поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Цi злочини набувають усе більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Тому, на підставі викладеного, апеляційний суд констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Що стосується доводів апеляційної скарги, що визначений судом розмір застави є завідомо непомірним для обвинуваченого, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави, згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За встановлених обставин та враховуючи вищевикладені положення кримінального процесуального закону, а також обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його майновий стан, колегія суддів вважає, що визначена судом застава в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 45 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (120 780 грн.) не виходить за встановлені законом межі, не є непомірною для нього та достатньою мірою сприятиме виконанню обвинуваченим покладених на нього у разі внесення застави обов`язків.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованого обвинуваченому злочину, судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно ОСОБА_7 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003576, внесеному до ЄРДР 13.06.2018 року, №0000810, внесеному до ЄРДР 09.02.2018 року, та №001320, внесеному до ЄРДР 25.05.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4