Справа № 308/6464/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_6 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 28.03.2023 року внесені до ЄРДР за №0000044, погоджене з прокурором, відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області, м. Молочанськ, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом ДПС України, який перебуває на посаді інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника 3 групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 , молодшого сержанта, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.368, ч.3 ст. 332 КК України, -

про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного прокурором клопотання та доданих до нього матеріалів слідує, що шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000044 від 28.03.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону №507-ОС від 16.07.2022 солдата строкової служби ОСОБА_4 , зараховано на військову службу за контрактом та призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії гранатометника 3 групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 928-ОС від 17.12.2022, молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника 3 групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України.

Відповідно до посадової інструкції інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника 3 групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України, затвердженої наказом начальника прикордонного загону №138-од від 20.07.2021, ОСОБА_4 , згідно займаної посади, був безпосереднім начальником усього особового складу групи інспекторів прикордонної служби, відповідав зокрема за охорону державного кордону на ділянці відділення на період несення служби з охорони державного кордону підпорядкованим йому групою, а також був зобов`язаний, зокрема, організовувати службу з охорони державного кордону складом зміни прикордонних нарядів; особисто брати участь у службі з охорони державного кордону; здійснювати постійне керівництво службовою діяльністю групи.

Будучи військовою службовою особою, наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника 3 групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України ОСОБА_4 зобов`язаний додержуватись вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які зобов`язують кожного військовослужбовця захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Під час проходження військової служби, у відповідності до ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.

Відтак, ОСОБА_4 , при виконанні службових завдань за своєю посадою відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою правоохоронного органу яка за спеціальним повноваженням здійснює функції представника влади.

Відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 «Закону України про запобігання корупції» ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника 3 групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України є суб`єктом відповідальності за злочини вчинені у сфері службової діяльності та правопорушення пов`язані з корупцією.

Водночас, у порушення указаних вище нормативно-правових актів та своїх обов`язків, інспектор прикордонної служби вищої категорії - начальника 3 групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України молодший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливим умислом, з метою особистого протиправного збагачення, будучи службовою особою, вчинив умисний корупційний злочин, а також умисний злочин у сфері охорони недоторканості державного кордону за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.03.2023 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел щодо його особистого незаконного збагачення, використовуючи при цьому займану посаду та із залученням до протиправної діяльності інших військовослужбовців ДПС України та осіб, із числа місцевих жителів

Так, в один із днів наприкінці березня 2023 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , володіючи інформацією, як військовослужбовець органу охорони державного кордону, на якого власне і покладено обов`язки із протидії порушенням правил перетину державного кордону, яка стосується розміщення та графіків несення служби прикордонними нарядами на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливим умислом, з метою особистого протиправного збагачення, всупереч інтересам служби, перебуваючи у смт. Великий Березний, Ужгородського району, Закарпатської області, на автомобільній мийці-самообслуговування по вул. Шевченка, зустрівся із громадянином України ОСОБА_7 та в ході спілкування запропонував йому своє сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України до Словацької Республіки, шляхом надання службової інформації, яка стосується розміщення та графіків несення служби прикордонними нарядами, а також забезпечення від викриття іншими військовослужбовцями, взамін за надання йому грошової винагороди.

На вказану пропозицію ОСОБА_7 погодився, при цьому, розуміючи протиправність дій ОСОБА_4 , звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинюваний злочин та у подальшому діяв під контролем на викриття злочинної діяльності ОСОБА_4 .

Надалі, 13.04.2023 близько 13:00, ОСОБА_4 , перебуваючи у смт. Великий Березний, Ужгородського району, Закарпатської області, на автомобільній мийці-самообслуговування по вул. Шевченка, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи реалізацію єдиного корисливого умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, зустрівся із громадянином України ОСОБА_7 та повідомив останньому інформацію про оптимальний час і оптимальне місце здійснення протиправної діяльності, а також про особливості несення служби прикордонними нарядами в межах 160-161 прикордонних знаків на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону та продемонстрував останньому за допомогою навігаційної карти у мобільному телефоні місця розташування прикордонних нарядів, а також маршрути їх руху в межах 160-161 прикордонних знаків на вказаній ділянці відповідальності.

Також, під час вказаної зустрічі ОСОБА_4 виказав громадянину України ОСОБА_7 прохання надавати йому грошову винагороду у розмірі 1500 доларів США за кожну незаконно переправлену особу через державний кордон України на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону.

В подальшому, 20.04.2023 близько 13.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи реалізацію єдиного корисливого умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, зустрівся із громадянином України ОСОБА_7 та на виконання раніше висловленого прохання, одержав від громадянина України ОСОБА_7 грошову винагороду у розмірі 3000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.04.2023 становило 109 705,8 грн.) за сприяння незаконному переправленню двох осіб через державний кордон України поблизу 161 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 94 прикордонного до Словацької Республіки.

Своїми діями інспектор прикордонної служби вищої категорії - начальник 3 групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 368 КК України прохання надати та одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, а саме сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками та усуненням перешкод, вчинене службовою особою з використанням службового становища, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів.

Після отримання від громадянина України ОСОБА_7 грошової винагороди у розмірі 3000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.04.2023 становило 109 705,8 грн.) за сприяння незаконному переправленню двох осіб через державний кордон України поблизу 161 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 94 прикордонного до Словацької Республіки, о 13:10 - 20.04.2023 ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

21.04.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України та ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме:

- Повідомленням про вчинення кримінального правопорушення;

- Допитами заявника;

- Допитами свідків;

- Протокол затримання особи;

- Протокол освідування особи;

- Протокол ідентифікації та вручення грошових коштів;

- Протокол огляду місця події;

- Матеріалами НСРД;

- іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Однією з підстав для продовження заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості.

На даний час, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення яких кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна за ч. 3 ст. 368 КК України; та позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна за ч. 3 ст. 332 КК України. Зазначені злочини, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 199 КК України, сторона обвинувачення вважає, що заявлені ризики передбачені ст. 177 КПК України викладені у попередньому клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , не зменшились та виправдовують тримання останнього, під вартою, такі ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, а тому не виключається можливість, що останній, будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, який проходить військову службу безпосередньо на лінії державного кордону України, та будучи добре обізнаним з особливостями несення служби прикордонних нарядів, а тому наявні достатні підстави вважати, що, ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою поза межами пунктів пропуску через державний кордон України, а також переховуватись на території України, в тому числі на тимчасово окупованій території.

Також, наявний обґрунтований ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. У сторони обвинувачення є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, буде здійснювати тиск та вплив на свідків, в тому числі на заявника, з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів.

Наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 є діючим військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, а тому може використовувати знання та зв`язки з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 199 КК України, обставини які перешкоджають завершення досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, є, зокрема, те, що в рамках цього кримінального провадження для проведення повного, об`єктивного досудового розслідування та його завершення, необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які з обґрунтованих причин, не могли бути проведенні в межах строку дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання під вартою ОСОБА_4 , в зв`язку з необхідністю проведення низки слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів з метою повного, всебічного і неупередженого з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема необхідно :

- отримання висновку судової хімічної експертизи;

- отримання висновку судової технічної експертизи документів;

- проведення розтаємнення матеріалів проведених НСРД;

- з урахуванням зібраних доказів необхідно визначитись з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_4 та у випадку наявності законних підстав вирішити питання щодо повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри;

- здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення істини у даному кримінальному провадженні;

- із врахуванням всіх зібраних у даному кримінальному провадженні доказів, в тому числі і вищенаведених, необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України з підозрюваним та його захисником, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які направити до суду для розгляду по суті, що також потребує певного часу.

Таким чином, зазначені висновки експерта стороною обвинувачення не отримано та не опрацьовано, що не дає можливості прийняти кінцеве, обґрунтоване та законне процесуальне рішення.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку.

Оцінюючи в сукупності викладене, слід прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_4 та відповідно до ст. ст. 183, 199 КПК України, йому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.04.2023 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.06.2023, з можливістю внесення застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 805 200,00 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень.

Відповідно до постанови керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони від 14.06.2023 року, строки досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000044 від 28.03.2023 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто до 21.07.2023 року.

З огляду на викладене, слідчий просить продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 19.07.2023 року, з можливістю внесення попередньо визначеної застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 805 200,00 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у такому підстав. Просив продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що злочин є тяжким, підозра є обґрунтованою та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, які не зменшилися.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення внесеного прокурором клопотання. Зазначив, що ризики відсутні, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ст.186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000044 від 28.03.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України.

У рамках вказаного кримінального провадження, 21.04.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України та ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; допитами заявника; допитами свідків; протоколом затримання особи; протоколом освідування особи; протоколом ідентифікації та вручення грошових коштів; протоколом огляду місця події; матеріалами НСРД; іншими матеріалами даного кримінального провадження.

21.04.2023 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.06.2023, з можливістю внесення застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 805 200,00 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Слідчий суддя враховує те, що повідомлена ОСОБА_4 підозра, достатньо обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Крім цього, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України та ч. 3 ст. 332 КК України була встановлена при обранні запобіжного заходу.

Сукупність фактичних даних, які містяться в доданих до клопотання доказах, є достатньо для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Під час розгляду даного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали досудового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України та ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вбачається з матеріалів, наданих прокурором, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати на свідків злочину, знищити чи сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати на свідків злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання вказаних в ухвалі ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, однак при цьому, звертає увагу на те, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні умисних, тяжких злочинів, один із яких є корупційним.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України та ч. 3 ст. 332 КК України, тобто прохання надати та одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками та усуненням перешкод, вчинене службовою особою з використанням службового становища, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для продовження обраного запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

При розгляді клопотання слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Разом з тим, санкція за вчинення одного з яких передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 10 років, тому слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з наведеними вище обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Згідно ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю, що доводи є обґрунтованими, оскільки заявлені у клопотанні ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Так, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, тобто наявні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, може вчинити спроби незаконно впливати на свідків злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчому судді не надано.

Крім цього, слідчий суддя враховує, що Відповідно до постанови керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони від 14.06.2023 року, строки досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000044 від 28.03.2023 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто до 21.07.2023 року.

Слідчим суддею встановлено, що по даному кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено внаслідок особливої складності провадження та необхідності проведення значної кількості слідчих (розшукових) дій, зокрема необхідно: отримати висновок судової хімічної експертизи; отримати висновок судової технічної експертизи документів; провести розтаємнення матеріалів проведених НСРД; з урахуванням зібраних доказів необхідно визначитись з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_4 та у випадку наявності законних підстав вирішити питання щодо повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри; здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення істини у даному кримінальному провадженні; із врахуванням всіх зібраних у даному кримінальному провадженні доказів, в тому числі і вищенаведених, необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України з підозрюваним та його захисником, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які направити до суду для розгляду по суті, що також потребує певного часу.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що внесене прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , в межах строку досудового розслідування, з врахуванням вимог ч.1 ст. 197 КПК України, підлягає до задоволення.

Що стосується альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, яка застосована до підозрюваного при обранні запобіжного заходу, то з врахуванням наведених в ухвалі фактичних даних та підстав, така до зміни не підлягає.

Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 стаття 182 КПК). Розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (пункт 3, абзац 5 частини 5 статті 182 КПК).

Положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан обвинуваченого; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; даних про особу обвинуваченого; встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; «професійне середовище» обвинуваченого; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин; шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Отже, суд враховує обставини вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, та особливий характер справи, пов`язаний із значним суспільним інтересом у цьому кримінальному провадженні, який обумовлюється тим, що ОСОБА_4 в умовах воєнного стану сприяв незаконному перетину осіб через державний кордон України, наслідком чого є зрив проведення загальної мобілізації, ухилення громадян України від виконання ними конституційних обов`язків щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України, підрив боєздатності армії ЗСУ в умовах збройної агресії російської Федерації.

Таким чином, беручи до уваги наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави визначений підозрюваному ОСОБА_4 в розмірі саме 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200, 00 грн., як альтернатива застосованому йому запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, не суперечить положенням абз.2 ч.5 ст.182 КПК України, оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення та особливий характер цієї справи є виключним випадком. Крім того, застава саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а такий розмір застави здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя не вбачає підстав вважати розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного. Доказів протилежного стороною захисту не надано.

З огляну викладені в сукупності фактичні обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 193, 197, 199, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора - задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області, м. Молочанськ, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом ДПС України, який перебуває на посаді інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника 3 групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 , молодшого сержанта, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.368, ч.3 ст. 332 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме - до 19.07.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1