ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/462/23 Справа № 712/6854/22 Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси Черкаської обл. апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського райсуду м. Черкаси від 26.05.2023 р., якою задоволено клопотання прокурора та відносно ОСОБА_7 , який

народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Свідівок

Черкаської обл., громадянина України,

який має загальну повну середню

освіту, не працює, не одружений,

раніше не судимий, проживає

АДРЕСА_1 ,

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 24.07.2023 р. включно. Визначено заставу в розмірі 25 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 67100 грн., в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовлено, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Соснівського райсуду м. Черкаси перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання прокурора та відносно ОСОБА_7 продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 24.07.2023 р. включно, визначено розмір застави - 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 67 100 грн. та у випадку внесення якої ОСОБА_7 належить звільнити з під варти з покладенням на останнього наступних обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; докласти зусиль до пошуку роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, експертами та іншими учасниками кримінального провадження.

В задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

При прийняті такого рішення суд врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому, кількість епізодів злочинної діяльності, які, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких умисних злочинів, за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, за скоєння яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінальних правопорушень дали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на потерпілих та свідків, які на сьогодні не допитані судом, тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування обвинуваченого від суду та на обґрунтування ризику можливого переховування обвинуваченого від правосуддя, суд надав оцінку особі обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності; тяжкими захворюваннями не страждає; офіційного місця роботи до затримання не мав; є неодруженим, обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, які були б засобом превенції від можливої подальшої негативної і девіантної поведінки та ухилення від явки до суду. Крім того, суд зауважив, що прокурором доведено ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, суд розглянув і можливість альтернативних запобіжних заходів, але з урахуванням вищенаведених підстав, суд визнав їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом не встановлено та обвинуваченим не доведено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, оскільки, на його думку, йому обрано занадто суворий запобіжний захід. Зазначає, що судом прийняте рішення з порушенням норм процесуального законодавства, а саме що суд не зазначив в ухвалі про наявність його клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, аналогічне клопотання подав і захисник, однак суд не розглянув зазначені клопотання. Наголошує, що суд дублює ухвали про продовження строку що приводить до автоматичного продовження строку. Наявність навіть обґрунтованої підозри у вчиненні злочину не можуть бути єдиним виправданням тримання під вартою. Ризик можливого переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі можливо суворого покарання. Вважає що прокурором не доведено існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, прокурором не надано доказів на підтвердження можливого ризику незаконного впливу на потерпілих і свідків в кримінальному провадженні. Також, не враховано наявність в нього постійного місця проживання, те що він мешкає разом з матір`ю похилого віку, яка потребує його догляду та допомоги. Наголошує, що в Україні йде війна, всюди патрулюють, перевіряють документи, запроваджена комендантська година, що доводить неможливість ухилитися від суду.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та вважав, що ухвалу суду є законною і обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали виділені з судового провадження, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, об-ґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч . 3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вар-тою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому Главою 18 Розділу II КПК України.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178 та 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке обрання можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявні ризики, наведені прокурором, а саме те, що тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінальних правопорушень дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, тяжкість покарання яка загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним збільшує імовірність ризику можливого переховування від суду. На обґрунтування ризику можливого переховування обвинуваченого від правосуддя, суд, оцінивши відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності; тяжкими захворюваннями не страждає; офіційного місця роботи до затримання не має; є неодруженим, дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, які були б засобом превенції від можливої подальшої негативної поведінки та ухилення від явки до суду. Крім того, суд зауважив, що прокурором доведено також ризик можливості вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. Тобто, суд встановив наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд також розглянув можливість застосування альтернативних запобіжних заходів і зазначив їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та обвинуваченим не доведено.

У клопотаннях про зміну запобіжного заходу обвинувачений та його захисник не зазначили будь-яких доводів щодо зміни обставин чи існуючих ризиків, об`єктивних даних щодо зменшення ризиків встановлених при застосуванні запобіжного заходу до обвинуваченого суду не було надано. Обставини, зазначені обвинуваченим та його захисником у клопотаннях не є достатніми підставами для зміни запобіжного заходу.

На переконання суду обвинуваченим та його захисником не було доведено наявності підстав для зміни запобіжного заходу та обґрунтовано продовжив строк тримання під вартою і визначив розмір застави.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Місцевим судом досліджувалася можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів та зроблено правильний висновок про відсутність таких підстав, з вказаним висновком погоджується і апеляційний суд, а тому доводи апелянта і в цій частині є безпідставними.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно того, що суд першої інстанції не зазначив в ухвалі про наявність його клопотання та його захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та не розглянув зазначені клопотання є безпідставними та спростовуються змістом ухвалу, в резолютивній частині якої прямо вказано про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, а також зі змісту мотивувальної частини ухвали видно, що суд розглядав ці клопотання та дійшов відповідних висновків, з якими погоджується і апеляційний суд.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень норм КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначенні розміру застави, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст.183, 199, 331, 405 та 418, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Соснівського райсуду м. Черкаси від 26.05.2023 р., якою відносно ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, термін тримання під вартою до 24.07.2023 р. включно, визначено заставу в розмірі 67 100 грн. - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді