Справа №191/659/20
Провадження № 1-кп/191/79/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадженняза обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.2 ст.263, ч.3 ст.15, ч.2 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.2 ст.263, ч.3 ст.15, ч.2 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.185 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29.01.2021 року і неодноразово продовжувався.

25.04.2023 року до суду надійшло клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід: домашній арешт.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 просили задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу, посилаючись на обґрунтування самого клопотання та на стан здоров`я обвинуваченого, згідно інформації, що зазначена в листі Філії ЦОЗ ДКВС України у Дніпропетровській та Донецькій областях).

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу, так як відсутні підстави для зміни запобіжного заходу.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, суд прийшов до таких висновків.

Згідно ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Сторонами кримінального провадження під час розгляду клопотання не піднімалось питання щодо наявності обґрунтованої підозри.

Суд погоджується з твердженням прокурора про існування ризику переховування від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень серед яких є тяжкі злочини, за які передбачене покарання на строк десяти років з конфіскацією майна, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, він може переховуватися від суду.

У ході розгляду клопотання не знайшли своє підтвердження наявність доводів прокурора про існування ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки частина свідків вже допитана судом, а інші свідки, або перебувають під вартою, або за вказаними адресами взагалі не проживають і їх місцезнаходження не відоме.

Разом з тим, на думку суду прокурором не доведено існування інших ризиків.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1-2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 та 6 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі "Авраімов проти України" від 25 березня 2021 року констатував порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначив, що існування обґрунтованої підозри, що ув`язнений вчинив злочин, є умовою sine qua non для законності тривалого тримання його чи її під вартою. Але коли національні судові органи вперше "негайно" після затримання розглядають питання про необхідність застосування до затриманого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, цієї підозри вже буде недостатньо, й органи державної влади повинні також навести інші відповідні та достатні підстави для обґрунтування тримання під вартою. Цими іншими підставами можуть бути ризик переховування, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину або спричинення порушення громадського порядку та пов`язана з цим необхідність захисту затриманого. Ці ризики мають бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними (п.57). Обрання судом заявнику запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незважаючи на встановлення недоведеності слідчим того, що інші запобіжні заходи були б неналежними, свідчить, що вирішальним для суду стало посилання органу державної влади на положення про неможливість застосування інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, який суд повторив (п.66). Зазначенй підхід застосовується ЄСПЛ, у тому числі, й при вирішенні питання щодо законності продовження строку тримання під вартою.

Прокурор, всупереч вимогам п.1 ч.3 ст.199 КПК України, не зазначив обставини, які свідчили б про те, що ризики не зменшилися.

Крім того, прокурором на час розгляду клопотання не зазначено обгрунтованих мотивів неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, наприклад, цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, тощо.

Враховуючи наявність, встановлених судом ризиків, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, його особу, сімейний стан, наявність місця проживання, обставин тривалого застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу, а також дисципліновану попередню поведінку під час розгляду справи в суді з 06.03.2020 року до 29.01.2021 року, наявність малолітньої дитини на утриманні, суд вважає, що є підстави вважати, що обґрунтованим та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 буде застосування до нього біль м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з свідками у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.131, 132, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

Змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора чи суду, строком на два місяці до 25.06.2023 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватись від спілкування з свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченого ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати до Синельниківського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 28.04.2023 року о 13.00 годині.

Суддя ОСОБА_1