Справа № 183/6901/22
№ 1-кс/183/2618/23

У Х В А Л А
28 серпня 2023 року м. Новомосковськ
Під час досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 15 липня 2022 року як представника потерпілого, допитано директора ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , який пояснив, що Товариство з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відповідно до Статуту товариства, створене та здійснює свою діяльність самостійно у відповідності з Конституцією України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими нормативними актами України та Статутом.
Учасниками ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Відповідно до ст.5 Статуту ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », частки учасників товариства складають: ОСОБА_4 50%, ОСОБА_5 50%.
На орендованих та власній земельних ділянках Товариство займалось вирощуванням сільськогосподарських культур, реалізацією врожаїв, обробкою земель та ін., за рахунок чого отримувало дохід, що і є головною метою створення та діяльності товариства.
Восени 2021 року між ним та ОСОБА_5 виник конфлікт з приводу діяльності підприємства, в результаті якого останній обмежив фізичний доступ ОСОБА_4 до офісу підприємства та господарсько-фінансової документації, у тому числі первинної бухгалтерської документації, податкової звітності, печатки й штампів та інших документів.
В липні 2022 року ОСОБА_4 стало відомо, що зазначені орендовані земельні ділянки як і власна земельна ділянка ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » були передані у користування іншому сільськогосподарському товариству, а саме ФГ « ОСОБА_6 », начебто на підставі укладених договорів суборенди земельних ділянок.
З відкритого реєстру прав на нерухоме майно, він дізнався, що дійсно було укладено договори суборенди земельних ділянок, відомості про які внесено до вказаного реєстру, а також укладено щодо власної земельної ділянки договір постійного користування (емфітевзису).
Враховуючи порушення інтересів ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », директором та учасником якого є ОСОБА_4 , ним було подано до Господарського суду Дніпропетровської області позовну заяву про визнання недійсними договорів суборенди, емфітевзису та скасування реєстраційних записів про них, за результатом чого, відкрито судове провадження: справа № 904/183/22.
В ході розгляду справи, представником ФГ « ОСОБА_6 » до суду було подано відзив на позовну заяву та додано додатки до нього, де серед іншого знаходились копії вказаних договорів суборенди та емфітевзису.
Також, допитаний як представник потерпілого ОСОБА_4 пояснив, що ознайомившись із вказаними копіями договорів, ним було встановлено, що договори було укладено начебто від його імені, хоча він їх не підписував та не укладав. Підписи проставлені на договорах від його імені йому не належать та мають явні ознаки підробки з імітацією його дійсного підпису. Такі договори він взагалі вперше побачив. Більш того, ОСОБА_4 зазначив, що в нього взагалі не було жодного наміру на укладення та підписання вищезазначених договорів суборенди земельних ділянок.
В подальшому було встановлено, що всі орендовані товариством вищезазначені земельні ділянки були передані Фермерському господарству « ОСОБА_7 » в особі голови ОСОБА_8 , на підставі нижчезазначених укладених з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » договорів суборенди щодо:
Окрім цього, ОСОБА_4 пояснив, що відповідно до п. 1, ч. 2, ст. 16 Статуту ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », до компетенції загальних зборів учасників належить визначення основних напрямків діяльності товариства.
Зазначена норма Статут повністю тотожна нормам матеріального права, а саме:
Пунктом 1, ч. 2, ст. 30 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» встановлено, до компетенції загальних зборів учасників належать визначення основних напрямів діяльності товариства.
Отже, будь-яке рішення, яке стосується визначення напрямку діяльності товариства, приймається виключно колегіально всіма учасниками Товариства на загальних зборах.
Крім того, відповідно до п. 14, ч. 2, ст. 14 Статуту Товариства, до компетенції загальних зборів учасників належить - надання дозволу виконавчому органу на укладення цивільних правових договорів (угод, додаткових договорів) щодо припинення, розірвання, відступлення прав, зміни, виключення та доповнення, договорів оренди нерухомого майна, в тому числі договорів оренди землі та рухомого майна.
Отже, саме до компетенції Загальних зборів учасників товариства відноситься прийняття рішень про укладення договорів.
Відповідно до допиту свідка ОСОБА_8 , яка є директором ФГ « ОСОБА_7 », остання пояснила, що між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (в особі ОСОБА_4 ) та ФГ « ОСОБА_7 » (в її особі) були укладені договори суборенди земельних ділянок, та емфітевзису.
Після початку повномасштабної війни зі сторони Російської Федерації ОСОБА_8 , вимушена була переїхати в більш безпечне місце на західну Україну. При переїзді остання забрала з собою всі необхідні речі, цінності та документи, в тому числі і договори суборенди земельних ділянок.
Коли ОСОБА_8 повернулась додому, то виявила, що оригінали договорів та ще певних документів, я не може відшукати, гадає, що імовірно вони були втрачені при переїзді.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Згідно з ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Крім того, згідно з ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Ч.1 ст.85 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Ч.1 ст.86 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Одним з таких порядків є саме тимчасовий доступ до речей і документів як захід забезпечення кримінального провадження, який відповідно до ч.1 ст.159 КПК України, полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитись з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити виїмку).
Згідно з ч.2 ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Ч.1 ст.92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч.2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб, речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів переписок та проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом, на підставі чого, дізнавачем було скеровано вимогу з метою встановлення інформації проособу, яка звернулась для реєстрації розірвання договорів за вищезазначеними земельними ділянками, але відповідь не отримано.
22 серпня 2023 року до сектору дізнання Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло клопотання від адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі ордеру на надання правової допомоги №б/н від 15.05.2023, про проведення слідчих дій, а саме здійснити вилучення документів у державних реєстраторів ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 оригіналів заяв про здійснення реєстраційних дій та інших оригіналів документів на підставі яких були проведені реєстраційні дії щодо припинення права користування вказаними 21-ю земельними ділянками.
Враховуючи вищевикладене, з метою проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, під час проведення досудового розслідування неможливо отримати доступ до них у будь-який інший спосіб, передбачений КПК України, окрім як на підставі ухвали слідчого судді, що в подальшому надасть можливість, використовувати отримані фактичні дані для встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
У зв`язку з наведеним, у клопотанні прокурор, посилаючись на вимоги ст.ст.40-1, 84, 85, 86, 91-93, 131, 132, 159-166 КПК України, просив суд, -
-надати прокурору Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , дізнавачу сектору дізнання Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_12 , начальнику сектору дізнання Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_13 , дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, що знаходиться у володінні державних реєстраторів ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з правом їх вилучення, а саме:
- оригінали документів на підставі яких були проведені реєстраційні дії щодо припинення права користування вказаними земельними ділянками.
Сторони кримінального провадження та представник юридичної особи, у володінні якої знаходяться документи про час і місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, в судове засідання не прибули , прокурор у своїй заяві просив суд розглядати клопотання за його відсутності.
Частиною 4 статті 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.
Як передбачено ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, приходжу до нижченаведеного.
-правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України;
-орган досудового розслідування зазначеного кримінального правопорушення Підрозділ дізнання відділення поліції № 2 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області.
-правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України;
-короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: восени 2021 року один з учасників ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » шляхом зловживання службовим становищем, заволодів правовстановлюючими документами, бухгалтерсько-фінансовою документацією, печатками та штампами підприємства;
-орган досудового розслідування зазначеного кримінального правопорушення Підрозділ дізнання відділення поліції № 2 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області.
У відповідності до ст. 131 КПК України, 1. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. 2. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім іншого: тимчасовий доступ до речей і документів; тимчасове вилучення майна.
Згідно до ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 159 КПК України,
1. Тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах, комп`ютерних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
2. Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Статтею 160 КПК України визначено, що,
1. Сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
2. У клопотанні зазначаються:
1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;
2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати;
4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;
5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні;
6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю;
7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
На підставі ст. 161 КПК України, 1. Речами і документами, до яких заборонено доступ, є:
1) листування або інші форми обміну інформацією між захисником та його клієнтом або будь-якою особою, яка представляє його клієнта, у зв`язку з наданням правової допомоги;
2) об`єкти, які додані до такого листування або інших форм обміну інформацією.
У відповідності до норм ст. 162 КПК України,
1. До охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать:
1) інформація, що знаходиться у володінні засобу масової інформації або журналіста і надана їм за умови нерозголошення авторства або джерела інформації;
2) відомості, які можуть становити лікарську таємницю;
3) відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій;
4) конфіденційна інформація, в тому числі така, що містить комерційну таємницю;
5) відомості, які можуть становити банківську таємницю;
6) особисте листування особи та інші записи особистого характеру;
7) інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо;
8) персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних;
9) державна таємниця;
10) таємниця фінансового моніторингу;
11) відомості, що становлять професійну таємницю відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки".
Частиною 5 статті 163 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:
1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;
2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;
3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Частиною 6 статті 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Доступ особи до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, здійснюється в порядку, визначеному законом. Доступ до речей і документів, що містять відомості, які становлять державну таємницю, не може надаватися особі, що не має до неї допуску відповідно до вимог закону.
У відповідності до частини 7 статті 163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.
Згідно вимог статті 164 КПК України,
1. В ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено:
1) прізвище, ім`я та по батькові особи, якій надається право тимчасового доступу до речей і документів;
2) дата постановлення ухвали;
3) положення закону, на підставі якого постановлено ухвалу;
4) прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи або найменування юридичної особи, які мають надати тимчасовий доступ до речей і документів;
5) назва, опис, інші відомості, які дають можливість визначити речі і документи, до яких повинен бути наданий тимчасовий доступ;
6) розпорядження надати (забезпечити) тимчасовий доступ до речей і документів зазначеній в ухвалі особі та надати їй можливість вилучити зазначені речі і оригінали або копії документів, якщо відповідне рішення було прийнято слідчим суддею, судом;
7) строк дії ухвали, який не може перевищувати двох місяців з дня постановлення ухвали, за виключенням ухвал, постановлених на виконання вимог частини другої статті 562 цього Кодексу;
8) положення закону, які передбачають наслідки невиконання ухвали слідчого судді, суду.
У відповідності до ст. 165 КПК України,
1. Особа, яка зазначена в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів як володілець речей або документів, зобов`язана надати тимчасовий доступ до зазначених в ухвалі речей і документів особі, зазначеній у відповідній ухвалі слідчого судді, суду.
2. Зазначена в ухвалі слідчого судді, суду особа зобов`язана пред`явити особі, яка зазначена в ухвалі як володілець речей і документів, оригінал ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів та вручити її копію.
3. Особа, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і оригіналів або копій документів, зобов`язана залишити володільцю речей і оригіналів або копій документів опис речей і оригіналів або копій документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді, суду.
4. На вимогу володільця особою, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, має бути залишено копію вилучених оригіналів документів. Копії документів, які вилучаються або оригінали яких вилучаються, виготовляються з використанням копіювальної техніки, електронних засобів володільця (за його згодою) або копіювальної техніки, електронних засобів особи, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів.
Документи, доступ до яких та вилучення інформації просить надати слідчий, становлять собою документи, які містять охоронювану законом таємницю.
В той же час, оскільки слідчий, як сторона кримінального провадження довів наявність достатніх підстав вважати, що: документи та інформація, яка перебуває або може перебувати у володінні відповідної юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; відомості, які зазначені в документах можуть бути використані як доказ; неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 159-160, 162-164, 166 КПК України, -
п о с т а н о в и в :
Надати прокурору Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , дізнавачу сектору дізнання Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_12 , начальнику сектору дізнання Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_13 , дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, що знаходиться у володінні державних реєстраторів ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з правом їх вилучення, а саме:
- оригінали документів на підставі яких були проведені реєстраційні дії щодо припинення права користування вказаними земельними ділянками.
Роз`яснити положення ч. 1 ст. 166 КПК України, згідно з яким у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.
Ухвала діє до 28 жовтня 2023 року включно та оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Оригінал ухвали виготовлено у двох примірниках.

Ухвалу складено та оголошено 28 серпня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1