Справа № 592/9638/23
Провадження № 1-кп/592/468/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 23.12.2005 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 11 місяців;

- 07.12.2007 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 2 ст. 308, ч. 2 ст. 309 КК України позбавлення волі на строк 2 роки 4 місяці;

- 21.06.2011 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік;

- 17.02.2012 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

- 02.08.2013 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України позбавлення волі на строк до 1 рік 6 місяців;

- 25.05.2018 вироком Апеляційного суду Сумської області за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, 25.09.2020 звільнений по відбуттю строку покарання

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0001158 від 14.04.2023,

з участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В :

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ на всій території України введено воєнний стан.

12.04.2023 ОСОБА_3 перебував в гостях у ОСОБА_7 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 , та розпивали разом алкогольні напої. Перебуваючи в кв. АДРЕСА_3 , увагу ОСОБА_3 превернув мобільний телефон «HUAWEI Mate 20 Lite» модель SNE-LX1, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який лежав на дивані в кімнаті в цей момент у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, таємно, протиправно, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілій стороні та бажаючи настання таких наслідків, в приміщенні кв. АДРЕСА_4 , дочекавшись коли власник телефону ОСОБА_7 засне, впевнившись, що його дії є таємними та за ним ніхто не спостерігає, 12.03.2023 близько 16:00 взяв із дивану мобільний телефон марки «HUAWEI Mate 20 Lite» модель SNE-EX1, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕ12: НОМЕР_2 , вартістю 2976 гри., поклав до кишені та залишив квартиру.

У подальшому ОСОБА_3 , розпорядився мобільним телефоном на власний розсуд, продавши мобільний телефон, отримані гроші витратив на власні потреби.

Своїми злочинними діями які виразились в таємному викраденні майна ОСОБА_7 , завдано матеріального збитку в сумі 2976 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 за пред`явленим йому обвинуваченням винним себе визнав повністю, не оспорював обставин, викладених в обвинувальному акті, і суду показав, що навесні 2023 року перебуваючи в гостях у ОСОБА_7 , з яким розпивав алкогольні напої, викрав мобільний телефон потерпілого та здав у ломбард за 1500 грн, які витратив на ліки, щиро кається у вчиненому, потерпілий до нього претензій не має, оскільки інший його знайомий викупив телефон у ломбарді та повернув потерпілому.

Показання обвинуваченого щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, є послідовними, не містять протиріч, а тому визнаються належними доказами, які підтверджують пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення.

Визнавши на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, враховуючи думку прокурора та захисника, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та тих, які необхідні для вирішення питання про стягнення судових витрат та долю речових доказів.

За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якої є «вчинена повторно», «вчинена в умовах воєнного стану».

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке буде необхідне та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів, суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, обсяг викраденого майна, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та злочинів проти власності, не працює, не одружений, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин (алкоголю, опіоїдів, канабіоїдів та стимуляторів). Синдром залежності» з 2016 року, востаннє звертався у 2021 році, згідно висновку судово-псхіатричного експерта №306 від 05.06.2023 ОСОБА_3 виявляє та на час вчинення злочину виявляв ознаки розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу (ЧМТ, інтоксикаціного алкогольного) з легкими когнітивними змінами, астенічним та судомним синдромами, не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував в стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, за своїм психічним станом на теперішній час примусових заходів медичного характеру не потребує.

Також суд враховує, що шкода від злочину відшкодована шляхом повернення майна.

Як обставини, які пом`якшують покарання, суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає: щире каяття обвинуваченого; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

При визначенні виду і розміру кримінального покарання суд також враховує, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «nulla poena sine lege» (ніякого покарання без закону), закріплений у ч.1 ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 «не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення», а також принцип «пропорційності», коли призначене особі покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12).

Згідно прецедентної судової практики ЄСПЛ «тяжкість вчиненого злочину не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання, а щодо ув`язнення та його строків акценти треба зміщувати в бік досягнення ресоціалізації», тобто незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства. При цьому, суд враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

Враховуючи викладене, засади, передбачені ст. 65 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зважаючи, що ОСОБА_3 майже 3 роки після відбуття покарання за попереднім вироком не вчиняв злочинів, що дає підстави вважати, що вказана особа стає на шлях виправлення, враховуючи обставини вчинення злочину та вартість викраденого майна, зважаючи на стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого вирішується питання щодо стійкої втрати працездатності, суд вважає за потрібне перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту.

У кримінальному провадженні цивільні позови не заявлені.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 371, 374, 376, 381, 392 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк 1 місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 1195,00 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1