Справа № 991/7177/23
Провадження 1-кс/991/7203/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, подану в порядку ст.303 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей згідно повідомлення заявника про кримінальне правопорушення від 08.11.2022.

У поданій скарзі заявник просив суд: поновити строк на оскарження бездіяльності уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України; визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно заяви; зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення від 08.11.2022; визнати ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

У заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 08.11.2022 заявник зазначав, що суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4 при розгляді касаційної скарги заявника, прийнято незаконну ухвалу від 10.09.2015, внаслідок чого позбавлено заявника доступу до правосуддя, чим вчинено злочин, передбачений ст.382 КК України. Заявник наголосив, що злочин вчинено шляхом зловживання посадовим становищем, всупереч інтересів служби, шляхом внесення недостовірної інформації та умисного невиконання рішень Конституційного Суду України від 25.11.1997, 25.12.1997, 03.10.2001, 09.07.2022, ухвали судді Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_5 від 12.05.2015 у справі №783/10/15-ц.

Обґрунтовуючи скаргу ОСОБА_3 зазначив, що він звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою про кримінальне правопорушення від 08.11.2022, проте відомості, зазначені в ній до ЄРДР на виконання вимог ст. 214 КПК України не внесені, у зв`язку з чим заявник звернувся з даною скаргою до слідчого судді. Заявник просив розгляд проводити за його відсутності.

Представник Національного антикорупційного бюро України до суду не з`явився, надав до суду заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні скарги заявника, оскільки відсутня бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України. Просив розгляд проводити без представника Національного бюро за наявними письмовими поясненнями.

Положеннями ч.3 ст.306 КПК України встановлено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За наведеного слідчий суддя визнав за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується, з врахуванням поданих заперечень та за відсутності заявника скарги - ОСОБА_3 , з огляду на його клопотання здійснювати розгляд у його відсутність, яке зазначене в прохальній частині скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов таких висновків.

Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф № 1, ст.ст. 303-308 цього Кодексу.

Відповідно до ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України.

Зі скарги ОСОБА_3 до слідчого судді вбачається, що ним оскаржується бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей згідно його заяви про кримінальне правопорушення, передбачене ст.382 КК України, яке вчинене згідно доводів заявника суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4 при розгляді касаційної скарги заявника, в результаті чого прийнято незаконну ухвалу від 10.09.2015.

Разом з тим у заяві про кримінальне правопорушення від 08.11.2022, заявником викладені факти, що на його думку, можуть свідчити про вчинення злочину, передбаченого ст.382 КК України, суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4 при розгляді касаційної скарги заявника.

Статтею 382 КК України перебачено кримінальна відповідальність за невиконання судового рішення.

Варто наголосити, що положеннями ст.33-1 КПК України визначена предметна підсудність Вищого антикорупційного суду.

Згідно положень статті 33-1 Кримінального процесуального кодексу України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України».

У примітці до ст. 45 КК зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями вважаються: а) кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем; б)кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього КК України. Кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, відповідно до КК України вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 366-2, 366-3 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.216 КПК України Детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-2, 366-3, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов:

1) кримінальне правопорушення вчинено:

Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, Директором Бюро економічної безпеки України, його заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України; державним службовцем, посада якого належить до категорії "А"; депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад; суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України "Про прокуратуру"; особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника митної служби III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової служби III рангу і вище; військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України; керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;

2) розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтями 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 369-2 Кримінального кодексу України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 Кримінального кодексу України, у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);

3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.

Відповідно до ч.ч.2, 3 статті 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

З доданої до скарги заяви про кримінальне правопорушення вбачається, що заявником зазначено про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України, яке відповідно до положень ст.33-1 КПК України та Примітки ст.45 КК України не є корупційним злочином, а отже не підсудне Вищому антикорупційного суду, як і не відноситься до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.

Таким чином кримінальне правопорушення, про можливе вчинення якого йдеться в заяві ОСОБА_3 , не відноситься до підсудності Вищого антикорупційного суду.

Варте уваги те, що листом від 14.11.2022 (Вих №111-225/22365) начальника відділу по роботі зі свідками та заявниками Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , заявника було повідомлено про те, що заява про кримінальне правопорушення від 08.11.2022 надійшла до Національного бюро та була зареєстрована 11.11.2022 за №Б-9903. Оскільки розгляд порушених у заві питань згідно положень ст.ст. 214, 216 КПК України не відноситься до компетенції Національного антикорупційного бюро України, тому вказана заява була направлена для розгляду відповідно до компетенції, а саме до Державного бюро розслідувань.

22.09.2019 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду» від 18.09.2019 № 100-IX, яким внесено зміни у пункт 202 розділу XI «Перехідні положення» КПК України.

Так, відповідно до п. 202 розділу XI «Перехідні положення» КПК України визначено, що підсудність Вищого антикорупційного суду, передбачена цим Кодексом як суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції та слідчих суддів, поширюється на кримінальні провадження, відомості за якими про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань: 1) з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду"; 2) до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду", якщо досудове розслідування здійснюється або здійснювалося Національним антикорупційним бюро України та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

З огляду на вказану норму можна зробити висновок, що слідчим суддям Вищого антикорупційного суду підсудні лише ті клопотання та скарги у кримінальних провадженнях, досудове розслідування за якими здійснює Національне антикорупційне бюро України.

Проте, як вбачається з матеріалів, наданих заявником, матеріали заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України (заява від 08.11.2022) була передана для розгляду та проведення перевірки зазначених у ній обставин до Державного бюро розслідувань відповідно до визначеної кримінальним процесуальним законом компетенції.

Отже Національним антикорупційним бюро України не здійснюється перевірка відомостей, зазначених в заяві ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 08.11.2022, про що було повідомлено заявника відповідним листом.

Враховуючи наведене, скарга на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей згідно повідомлення заявника про кримінальне правопорушення від 08.11.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України, відповідно до положень ст.331 КПК України не підсудна Вищому антикорупційного суду та має розглядатися слідчим суддею місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (п.6 ч.2 ст.412 КПК України).

Приписами ч.ч.1-3 ст.370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.

Отже, перевіривши й оцінивши відомості, зазначені у скарзі ОСОБА_3 , з метою постановлення законної і обґрунтованої ухвали, слідчим суддею встановлено непідсудність поданої скарги Вищому антикорупційному суду.

Виходячи з наведеного, скарга заявника ОСОБА_3 не підлягає розгляду у Вищому антикорупційному суді.

Статтею 1 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» встановлено, що Вищий антикорупційний суд: здійснює правосуддя як суд першої та апеляційної інстанцій у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до його юрисдикції (підсудності) процесуальним законом.

Правила підсудності судових справ встановлені процесуальним законодавством з урахуванням сукупності юридичних ознак судової справи. На підставі цих ознак нормами КПК України визначено суд, який вправі і зобов`язаний розглянути справу і вирішити її по суті.

Завдяки правилам про підсудність насамперед реалізується право на розгляд і вирішення справи компетентним судом.

Слід також врахувати, що розгляд провадження судом з порушенням правил підсудності матиме наслідком розгляд справи неповноважним судом.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя наголошує на тому, що правові норми чинного законодавства України свідчать про те, що суди здійснюють розгляд тільки тих справ, скарг чи клопотань, які їм підсудні.

Аналогічної правової позиції дотримується і Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у справах: № 991/781/19 (провадження № 11-сс/991/97/19) від 25.10.2019, № 991/776/19 (провадження № 11-сс/991/98/19) від 01.11.2019, № 991/1429/19 (провадження № 11-сс/991/162/19) від 14.11.2019, №991/1957/22 від 14.07.2022.

Порушене заявником питання про поновлення строку на оскарження не розглядається, оскільки в першу чергу слідчим суддею має бути перевірено чи підлягає скарга розгляду у цьому суді, згідно положень ст.304 КПК України.

Частиною 2 ст.304 КПК України встановлено випадки, в яких скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора повертається слідчим суддею заявнику, зокрема, у випадку якщо скарга не підлягає розгляду у цьому суді.

Тож у такому випадку слідчий суддя діє за аналогією з висновками, викладеними в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №569/17036/18, а саме: встановивши, що розгляд здійснюється за скаргою на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, які не підлягають розгляду у цьому суді, суд має постановити ухвалу про закриття провадження.

За таких обставин провадження за скаргою підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 303-304,307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей згідно повідомлення заявника про кримінальне правопорушення від 08.11.2022, закрити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1