Справа № 487/3887/22
Провадження № 1-кс/487/1312/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на повідомлення про підозру старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 08.03.2022, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному 27.10.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000677 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді зі скаргою, в якій просила скасувати повідомлення старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 про підозру ОСОБА_6 від 08.03.2023 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, по кримінальному провадженню №0000677 від 27.10.2022.

В обґрунтування скарги захисник зазначила, що повідомлення про підозру необґрунтоване з наступних підстав.

Так, всупереч принципу об`єктивності, повноти та всесторонності досудового розслідування, двічи вирішуючи питання стосовно запобіжного заходу, орган досудового розслідування надає слідчому судді лише ті матеріали, які, на їх думку, викривають ОСОБА_6 .

Під час інциденту, який стався 20.12.2022, були присутні ряд осіб, проте стороною обвинувачення надаються лише допити ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які обговорюють ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_10 обіймає посаду заступника начальника СРПП ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, а його дружина працювала в цьому ж відділі та в подальшому була переведена до іншого органу поліції, як вважають в колективі, через непорозуміння в роботі з ОСОБА_6 . ОСОБА_10 неодноразово заявляв, що помститься через це ОСОБА_6 . 20.10.2022 саме ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_11 , який після цього зателефонував своєму начальнику ДФТГ - Вільховецькому Р. Останній є кумом ОСОБА_8 , та задля того, щоб приховати злочин ОСОБА_8 , вони приховали справжні обставини справи та викривили свої показання.

ОСОБА_9 також обговорює ОСОБА_6 , за що отримав підвищення в посаді.

Також в повідомленні про підозру не зазначено про те, що ОСОБА_12 перебував в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до сусідів з автоматичною зброєю і погрожував їм, проходив службу в добровольчому формуванні та не мав права забирати зброю додому, він вів себе зухвало, виражався нецензурною лайкою. Відносно ОСОБА_13 на розгляді перебуває обвинувальний акт за ст. 129 КК України внаслідок подій, які відбулись 20.10.2022.

Крім того, під час допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 слідчий з`ясовує обставини кримінального правопорушення за ст. 129 КК України, замість встановлення обставин нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_17 , перебираючи на себе функції захисника ОСОБА_13 у кримінальному провадженні за ст. 129 КК України, де останньому висунуто обвинувачення.

Свідок ОСОБА_18 під час допиту його як свідка у кримінальному провадженні за ст. 129 КК України надає зовсім інші показання.

У судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні проти задоволенні скарги заперечували з підстав обґрунтованості підозри.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно зі ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу.

Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Письмове повідомлення про підозру, згідно ст. 277 КПК України, складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення ,у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно зі ст. 279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 КПК України. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі №539/2475/14к (провадження №13-34кс19), зазначено наступне.

Загальні положення, які регулюють питання процедури повідомлення про підозру, містяться в главі 22 КПК України.

Так, частиною першою статті 276 КПК України передбачені випадки, в яких повідомлення про підозру здійснюється обов`язково в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу. Частиною другою статті 276 КПК України встановлено, що у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа зобов`язані також детально роз`яснити кожне із зазначених прав, якщо підозрюваний висловить прохання про це (частина третя статті 276 КПК України).

Глава 22 КПК України регулює питання щодо порядку вручення письмового повідомлення про підозру, де законодавець, окрім термінів «здійснюється» та «складається», вживає також термін «вручається» в контексті повідомлення про підозру (частини перша і друга статті 278 КПК України).

Із системного аналізу норм глави 22 КПК України вбачається, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на такі етапи:

1) етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з частиною першою статті 276 КПК України, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення. На цьому етапі відбувається формування волевиявлення уповноваженої посадової особи (слідчого або прокурора) про необхідність здійснення повідомлення про підозру. Потрібно також зауважити, що законодавство передбачає можливість (у разі необхідності) зміни волевиявлення щодо здійснення повідомлення про підозру у формі зміни раніше повідомленої або ж повідомлення нової підозри в порядку, визначеному статтею 279 КПК України;

2) етап об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених статтею 277 КПК України, та його підписання;

3) етап доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі статтею 278 КПК України. На цьому етапі відбувається також повідомлення прав підозрюваному, а в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, то йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (частина третя статті 276 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000677 від 27.10.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №476 о/с від 27.06.2022 ОСОБА_6 призначено на посаду слідчого Слідчого відділення ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, а наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №629 о/с від 12.09.2022 "Про покладення тимчасового виконання обов`язків" на ОСОБА_6 покладено тимчасове виконання обов`язків (за невакантною посадою, строком на два місяці) начальника СКП ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Крім того, наказом начальника ГУНП в Одеській області №1616 о/с від 29.11.2019 ОСОБА_6 присвоєно спеціальне звання поліції - капітан поліції.

20.10.2022 приблизно о 22:00-22:30 при виконанні передбачених п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" службових обов`язків із своєчасного реагування на заяви та повідомлення про правопорушення або події, особовий склад ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, в т.ч. ОСОБА_6 , реагуючи на повідомлення спецлінії 102 про факти погрози застосування насильства (заявник ОСОБА_19 ) та порушення режиму тиші (заявник ОСОБА_20 ). прибули до багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході спілкування з учасниками події, проявляючи непрофесіоналізм при виконанні своїх службових обов`язків та будучи незадоволеним характером спілкування ОСОБА_20 із присутніми на місці працівниками ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області та начальником ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_21 , яке полягало у висловленні зауважень до роботи поліцейських через вилучення закріпленої за ОСОБА_20 у зв`язку з проходженням служби у Добровольчому формуванні Южноукраїнської міської територіальної громади вогнепальної зброї (АК-74 № НОМЕР_1 ), ОСОБА_6 втратив контроль над своєю поведнікою та своїми емоціями, дозволивши особистій непрязні, яка виникла по відношенню до ОСОБА_20 , вплинути на службову поведінку.

Почувши зауваження на адресу працівників поліції та особисто ОСОБА_21 , сприймаючи поведінку ОСОБА_20 як зухвалу та таку, що зашкоджує авторитету керівника підрозділу правоохоронного органу (поліції) перед присутніми на місці працівниками ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, ОСОБА_6 прийняв для себе рішення вчинити перевищення наданих йому Законом України "Про Національну поліцію" влади представника органу виконавчої влади та службових повноважень працівника правоохоронного органу (поліції), шляхом застосування до ОСОБА_20 поліцейського заходу примусу у вигляді застосування фізичного впливу (сили), за відсутності на те законних підстав.

Усвідомлюючи положення ст. 19 Конституції України та ст. ст. 8, 42-44 Закону України "Про Національну поліцію", ОСОБА_6 , перебуваючи на сходовому марші між сходовим майданчиком четвертого поверху та міжсходовим майданчиком четвертого та п`ятого поверхів, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи умисно, різко наблизився до ОСОБА_20 , який стояв на сходовому марші між сходовим майданчиком п`ятого поверху та міжсходовим майданчиком четвертого та п`ятого поверхів, не представляючи загрози особистій безпеці ОСОБА_6 та/або безпеці інших осіб.

Усвідомлюючи в силу займаної посади та достатнього службового досвіду, набутого внаслідок роботи в правоохоронному органі (поліції), що дії ОСОБА_20 не містять ознак правопорушення, яке слід припинити, та не створюють загрози особистій безпеці або/та безпеці інших осіб, діючи умисно та всупереч вимогам ст.ст. 42-44 Закону України "Про Національну поліцію", порушуючи вимоги норм ділового мовлення та допускаючи при спілкуванні використаня ненормативної лексики, не вживаючи попередньо заходів впливу, застосування яких призвело би до настання найменш негативних наслідків, та без попередження, явно перевищуючи владу представника органу виконавчої влади та службові повноваження працівника правоохоронного органу (поліції), близько 23:50 год 20.10.2022 ОСОБА_6 застосував до ОСОБА_20 поліцейський захід у вигляді застосування фізичного впливу (сили), нанісши йому кулаком правої руки в живіт один удар, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

З метою демонстрації своєї винятковості та переваги, ОСОБА_6 схопив правою рукою за шию ОСОБА_20 , який від отриманого удару вимушено присів на сходи та об`єктивно не міг представляти загрози особистій безпеці ОСОБА_6 та/або безпеці інших осіб. Порушуючи вимоги норм ділового мовлення і допускаючи при спілкуванні використання ненормативної лексики, стискаючи шию ОСОБА_20 своєю рукою, ОСОБА_6 висловив вимогу поводити себе спокійніше, погрожуючи, в іншому випадку, продовжити застосування фізичного впливу (сили), що в ситуації , яка склалась, свідчило про реальність такої загрози.

08.03.2023 старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором, повідомив ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Зазначене повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить: прізвище та посаду слідчого, який здійснив повідомлення, а саме: старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 ; 2) анкетні відомості ОСОБА_6 (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), якого повідомлено про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснено повідомлення, а саме: №0000677 від 27.10.2022; 4) зміст підозри; 5) правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме: ч. 2 ст. 365 КК України; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, який здійснив повідомлення.

Процедуру повідомлення про підозру, передбачену главою 22 КПК України, було дотримано.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_6 , це, зокрема, дані: протоколу допиту потерпілого ОСОБА_20 ; протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_20 19.01.2023; протоколів допиту свідка ОСОБА_7 та проведення слідчого експерименту за його участі 03.01.2023; протоколів допиту свідка ОСОБА_9 та проведення слідчого експерименту за його участі 19.01.2023; протоколів допиту свідка ОСОБА_8 та проведення слідчого експерименту за його участі 19.01.2023; протоколу огляду аудіозаписів телефонних дзвінків на спецлінію 102 ГУНП в миколаївській області від 28.12.2022; протоколу огляду файлів з мобільного телефону потерпілого тули ОСОБА_22 від 11.11.2022; протоколу обшуку у Відділенні поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в МИколаївськвій області від 02.03.2023; протоколу огляду робочого зошиту ОСОБА_6 , відеореєстратору та копій медичних документів від 29.03.2023; протоколу огляду нагрудних відеореєстраторів, вилучених під час обшуку у ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 23.05.2023; протоколів допиту свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_14 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 .

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

З системного аналізу правової позиції ЄСПЛ (справа «Ферарі-Браво проти Італії») щодо наявності у кримінальному провадженні повідомлення про підозру в контексті його суті як процесуального рішення, вбачається, що момент повідомлення про підозру є початком одного з найважливіших етапів досудового розслідування, на якому орган досудового розслідування на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів готовий висловити припущення щодо вчинення певною особою кримінального правопорушення, з метою отримання можливості здійснення подальших слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій у кримінальному провадження, однією з головних умов для здійснення яких є наявність повідомлення особі про підозру. При цьому, згідно з вищевказаною позицією ЄСПЛ, обсяг доказів, наявних у розпорядженні органу досудового розслідування, не обов`язково повинен бути достатнім для пред`явлення конкретній особі обвинувачення у кримінальному провадженні та скерування справи до суду, оскільки можливість вирішення питання про наявність чи відсутність достатньої для цього кількості доказів і є основною метою повідомлення про підозру та вчинення подальших процесуальних дій.

Отже, надання слідчим суддею оцінки доказам, на яких ґрунтується підозра, можливе лише в межах перевірки їх достатності для повідомлення особі про підозру та не може завчасно вирішувати питання про їх допустимість та достовірність, обґрунтованість чи безпідставність в контексті вирішення питання про доведеність винуватості певної особи у вчиненні злочину та наявності в її діях ознак інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки, ці питання можуть бути вирішені лише під час розгляду судом кримінального провадження по суті. При цьому, докази, на яких ґрунтується підозра, повинні бути отримані органом досудового розслідування в порядку та у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, та містити відомості, які могли б переконати стороннього спостерігача в тому, що ця особа має відношення до вчиненого кримінального правопорушення

Водночас, слідчий суддя повинен перевірити, чи не володіє орган досудового розслідування доказами, які спростовують уже отримані слідчим та прокурором відомості щодо можливої причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є принциповим питанням при розгляді скарги на повідомлення про підозру в частині вирішення питання щодо обґрунтованості самої підозри.

Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.03.2023 року було застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. При обранні запобіжного заходу, а в подальшому і при продовженні строкі дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя прийшов до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3)зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на викладене, у зв`язку обґрунтованістю висунутої відносно ОСОБА_6 підозри, відповідністю повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України, дотриманням процедури повідомлення про підозру, передбаченої главою 22 КПК України, слідчий суддя вважає, що скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 276-279, 303-307, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на повідомлення про підозру старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 08.03.2022, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному 27.10.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000677 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 07.06.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1