ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2358/23 Справа № 178/1739/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000518 за апеляційною скаргою прокурора Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Любимівка Софіївського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції у вироку не навів належних доводів щодо можливості виправлення ОСОБА_11 без відбування покарання.

Зазначає, що неповнолітній обвинувачений через злочинну самовпевненість вчинив тяжкий злочин, а саме, сів за кермо, не маючи права керувати транспортними засобами, значно перевищив швидкість, в результаті чого втратив контроль над керуванням, що призвело до загибелі неповнолітнього потерпілого.

Вказує на безпідставне визнання судом обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, оскільки протягом всього судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 не вибачився перед потерпілими, разом із членами родини не вжив заходів до відшкодування шкоди, окрім того, обвинувачений не працює та не навчається.

Стверджує, що висновок органу пробації може бути врахований судом у сукупності, однак не є вирішальним під час прийняття рішення.

Також суд не врахував думку потерпілих, які наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; на підставі ст. 75, 104 КК України, ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_11 26.09.2022 року о 09.30 годин, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також чинного страхового полісу (страхового сертифіката "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керуючи легковим автомобілем «ВАЗ 21013» д/н НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_12 , в світлий час доби здійснював рух по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини автодороги Т-0433, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, які розділені дорожньою розміткою 1.5 Правил дорожнього руху з боку с. Малософіївка в напрямку с. Болтишка Кам`янського району Дніпропетровської області, при цьому перевозячи на передньому пасажирському місці у якості пасажира ОСОБА_13 . Під час руху по проїзній частині автодороги Т-0433, а саме по 1,1 км від с. Малософіївка Кам`янського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_11 , не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху України, при цьому рухаючись зі швидкістю не менше 111,4?119,1 км/год, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, допустивши кримінально протиправну недбалість та не виконавши покладені на нього обов`язки як на водія, а саме не обрав безпечну швидкість руху, з урахуванням дорожньої обстановки, чим позбавив себе можливості постійно контролювати рух автомобіля та керувати ним, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого близько 09.36 годин 26.09.2022 року в районі електроопори № 12 виїхав на праве узбіччя за напрямком свого руху, після чого втративши контроль над керуванням автомобіля, в стані заносу здійснив виїзд на ліве узбіччя за напрямком свого руху та з подальшим зіткнення керованого ним транспортного засобу з нерухомою перешкодою у вигляді дерева.

Своїми діями водій ОСОБА_11 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.1. а) ґ), 2.3. б), 12.1., 12.6 (ґ)., 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

Порушення водієм ОСОБА_11 , вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди - виїздом за межі проїзної частини дороги із послідуючим наїздом на перешкоду.

Невиконання водієм ОСОБА_11 вищезазначеного п. 12.1. Правил дорожнього руху призвело до настання цієї дорожньо-транспортної події, внаслідок якої потерпілому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були спричинені тілесні ушкодження, від яких настала його смерть 26.09.2022 року, близько 10.25 годин на місці дорожньо-транспортної події на проїзній частині автодороги Т-0433, а саме по 1,1 км від с. Малософіївки в Кам`янському районі Дніпропетровської області.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та потерпілих, які підтримали доводи апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого, його захисника та законного представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується відповідною характеристикою (а.п.211 т. 1), а також думку потерпілих та представника служби у справах дітей щодо призначення покарання обвинуваченому, досудову доповідь; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення в неповнолітньому віці; обставин, що обтяжують покарання, - не встановлено.

При цьому у досудовій доповіді зазначено, що для мінімізації ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення орган пробації вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 без ізоляції від суспільства (а.п.40 т.1).

Посилання прокурора на те, що висновок органу пробації не є вирішальним під час прийняття рішення є слушним, однак колегія суддів зазначає, що досудова доповідь органу пробації хоч і має рекомендаційний характер, відповідно до положень статей 314, 314-1 КПК України, однак така доповідь в комплексі з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання може бути взята до уваги під час вирішення питань, пов`язаних із призначенням чи відбуванням покарання.

Так, з вироку вбачається, що судом при призначенні покарання ОСОБА_11 , окрім досудової доповіді органу пробації, враховано тяжкість вчиненого злочину, позитивні характеристики обвинуваченого як за місцем проживання, так і за місцем навчання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення в неповнолітньому віці, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілих щодо призначення покарання, оскільки вказані обставини стали підставою для призначення судом обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а саме на строк, що перевищує його мінімальну межу, що не вказує на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Доводи прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_11 не вибачився перед потерпілими, не вжив заходів для відшкодування потерпілим шкоди, а тому суд першої інстанції безпідставно зазначив обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, - щире каяття, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки щире каяття як таке, характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що упродовж досудового слідства та судового провадження ОСОБА_11 давав визнавальні показання, визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, про що також зазначив в суді апеляційної інстанції, вибачився перед потерпілими, зазначив, що буде вживати заходів для відшкодування шкоди. При цьому, сторона обвинувачення в обвинувальному акті також визнала обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_11 - щире каяття.

Що стосується доводів про те, що обвинувачений не вжив заходів для відшкодування потерпілим шкоди, то вони не є підставою для незастосування звільнення від відбування покарання неповнолітнього обвинуваченого, оскільки потерпілі цивільний позов не заявляли, при цьому зазначене вони підтвердили в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, окрім того, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, а тому власних доходів не мав, разом з цим, під час апеляційного перегляду обвинувачений та його законний представник виявили готовність відшкодувати збитки.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений не навчається є безпідставними, оскільки з наявної в матеріалах провадження довідки ДПТНЗ "Софіївський професійний ліцей" від 03.10.2022 року (а.п.212 т.1) вбачається, що ОСОБА_11 на час вчинення ним кримінального правопорушення навчався у зазначеному закладі освіти на ІІІ курсі, де характеризується позитивно, приймає активну участь у позаурочній діяльності, а саме, вигравав призові місця в таких проектах: педагогічний STEAM лабораторії проект, всеукраїнському марафоні захисту учнів, отримав диплом в номінації кращий макет STEAM проект (а.п.213 т.1).

Посилання прокурора на те, що обвинувачений не працює, колегія суддів вважає таким, що не є підставою для призначення обвинуваченому покарання без застосування ст.75 КК України.

Доводи прокурора про те, що судом не враховано думку потерпілих, які наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання, не заслуговують на увагу, оскільки думка потерпілих не є вирішальною, оскільки це відноситься до дискреційних повноважень суду, та має оцінюватись у сукупності всіх обставин відповідно до ст.65 КК України.

У сукупності наведених обставин, а також того, що обвинувачений ОСОБА_11 раніше не судимий, до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався, вчинив злочин, який є неумисним, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції основного покарання ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення полі строком на 5 років із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Разом з цим, висновок суду щодо призначення ОСОБА_11 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, колегія суддів вважає необгрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене, як основне покарання на строк від двох до п`яти років або, як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

Згідно зі сталою правозастосовною практикою, позбавлення права керування транспортними засобами суд не вправі призначити як додаткове покарання особі, яка його не має.

На момент вчинення злочину обвинувачений був неповнолітній та не мав посвідчення водія, в матеріалах кримінального провадження не має даних про отримання ОСОБА_11 посвідчення на право керування транспортними засобами відповідної категорії згідно зі ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія і допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року.

Отже, враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для призначення обвинуваченому додаткового покарання. Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 29.03.2023 року (справа № 145/932/20).

Однак вказана обставина залишилася поза увагою суду, що призвело до неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у безпідставному призначенні ОСОБА_11 такого додаткового покарання за ч.2 ст.286 КК України як позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки застосоване судом без наведення відповідних мотивів, а тому вирок у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.408 КПК України підлягає зміні в частині призначеного додаткового покарання, що не погіршує становище обвинуваченого, а тому суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційної скарги прокурора відповідно до ст.404 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року - залишити без задоволення.

Вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року щодо ОСОБА_11 в частині призначеного покарання - змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення додаткового покарання.

Вважати ОСОБА_11 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_11 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_11 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4