КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/2431/23Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3259/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001958, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначено покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 6 місяців.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначено, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбаченні ст.76 цього Кодексу.

У кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у пособництві в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою та використанні завідомо підробленого документу за наступних обставин.

Так, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше ніж 21.09.2022, при невстановлених обставинах, ОСОБА_7 придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, особисту медичну книжку форми первинної облікової документації №1-ОМК, яка затверджена наказом Міністерством охорони здоров`я №150 від 21.02.2013.

Після чого, ОСОБА_7 , маючи на меті отримання подальшого допуску до роботи, однак не бажаючи проходити попередній профілактичний медичний огляд у медичній установі, який визначений Порядком проведення обов`язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2001 № 559, Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації №1-ОМК «Особиста медична книжка», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України №150 від 21.02.2013, всупереч положень ст.21 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000, вирішив прийняти участь у пособництві і використати завідомо підроблений документ, а саме особисту медичну книжку на своє ім`я.

Реалізуючи свій умисел спрямований на пособництво в підробленні офіційного документу та подальше його використання ОСОБА_7 в невстановлений досудовим розслідуванням день та час, перебуваючи у невстановленому місці, домовився про підроблення особистої медичної книжки, шляхом внесення до неї завідомо неправдивих відомостей про проходження обов`язкового медичного огляду, після чого сприяв вказаній особі у вчиненні кримінального проступку, шляхом надання їй власних анкетних даних (прізвища, ім`я та по батькові), та відомостей про необхідний термін проходження медичного огляду.

У подальшому в невстановлений день та час, невстановлена особа, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, невстановленим способом, передала ОСОБА_7 завідомо підроблену особисту медичну книжку форми первинної облікової документації №1-ОМК; серії 1ААВ № НОМЕР_1, тобто завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такий документ, а саме закладом охорони здоров`я, де проводився медичний огляд і який надає право допуску до роботи працівника окремих професій, виробництв та організацій, і діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб, до якої були внесені завідомо неправдиві відомості щодо проходження медичного огляду у Комунальному некомерційному підприємстві Шевченківського району міста Києва «Консультативно-діагностичний центр» та Комунальному некомерційному підприємстві «Консультативно-діагностичний центр» Печерського району міста Києва на ім`я ОСОБА_7 , з відповідним відтиском печатки, чим порушив встановлений законодавством порядок складання, видачі і використання офіційних документів, визначений Порядком проведення обов`язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2001 № 559, Інструкцією щодо заповнення форми - первинної облікової документації №1-ОМК «Особиста медична книжка», затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України №150 від 21.02.2013, ст.21 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 медичний огляд у Комунальному некомерційному підприємстві Шевченківського району міста Києва «Консультативно-діагностичний центр» відділення профмедоглядів та Комунальному некомерційному підприємстві «Консультативно-діагностичний центр» Печерського району міста Києва не проходив.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції неправильно призначено ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 6 місяців, оскільки таке покарання не відповідає вимогам ч.2 ст.61 КК України.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік і 2 місяці. На підставі ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначити, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі строком на 1 рік і 2 місяці. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. В решті вирок суду просить залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які частково підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили змінити призначене ОСОБА_7 покарання по ч.4 ст.358 КК України шляхом пом`якшення до покарання у виді арешту строком на 6 місяців, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

За оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначено покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 6 місяців.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_7 визначено, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбаченні ст.76 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд призначив ОСОБА_7 за ч.4 ст.358 КК України покарання, яке не відповідає вимогам закону.

Санкцією частини 4 статті 358 КК України за вчинення даного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Згідно положень частини 2 статті 61 КК України обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 6 місяців, оскільки таке покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним Кримінальним кодексом України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції застосовано закон, який не підлягав застосуванню, та неправильно призначено обвинуваченому покарання за ч.4 ст.358 КК України.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно положень статті 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.358 КК України, колегія суддів, діючи у відповідності до положень ст.65 КК України, враховує конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який у відповідності до вимог ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу винного, а саме те, що він свою провину у вчиненому визнав в повному обсязі та щиро розкаявся, працює, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд обґрунтовано визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Врахувавши дані обставини, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 за ч.4 ст.358 КК України покарання в межах санкції даної норми у виді обмеження волі строком на 1 рік і 2 місяці, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі строком на 1 рік і 2 місяці.

При цьому, з огляду на межі апеляційного перегляду, визначені ст.404 КПК України, питання виду і розміру покарання, призначеного ОСОБА_7 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, а також законності звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України під час апеляційного розгляду не переглядається.

У відповідності до ст.413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, є підставою для зміни вироку в цій частині.

Відповідно до положень ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання, ніж призначено за вироком суду, дана обставина згідно п.2 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку суду в цій частині та ухвалення нового вироку.

З цих підстав апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420, ч.15 ст.615 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч.4 ст.358 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік і 2 місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень визначити, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі строком на 1 рік і 2 місяці.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4