УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року

м. Київ

справа № 456/1913/19

провадження № 51-3841ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 березня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 ,

встановив:

Згідно з вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 березня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

За вироком злочини вчинено за таких обставин: 23 квітня 2019 року приблизно о 14:00, засуджений ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Збіжева у м. Стрий Львівської області, поблизу ресторації «ОПАЛ», під час раптово виниклого на ґрунті особистих неприязних відносин словесного конфлікту з ОСОБА_6 , маючи намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому удар ногою в область тулуба, внаслідок котрого ОСОБА_6 впав на землю. Продовжуючи свої протиправні дії з метою спричинення потерпілому ОСОБА_6 , який у цей час знаходився у лежачому положенні на землі, тяжких тілесних ушкоджень, засуджений ОСОБА_5 умисно наніс останньому ще кілька ударів ногою в область живота зліва. Внаслідок нанесених ударів, засуджений ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота, розрив селезінки та гемоперитоніту (крові у черевній порожнині), що призвело до видалення останньому селезінки, що, згідно висновку експерта, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя у момент заподіяння.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, на шлях виправлення не став, а 26 вересня 2019 року приблизно о 01:00, перебуваючи поблизу території належного ОСОБА_7 домоволодіння, що по АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна й керуючись таким умислом, повторно, з корисливих мотивів, через незачинені вхідні двері проник до підсобного приміщення (літньої кухні) у вказаному домогосподарстві, звідки викрав належні ОСОБА_8 один пакет із замороженим буряком вагою 470 грам вартістю 14 грн, один пакет із замороженим буряком вагою 270 грам вартістю 8,10 грн, заморожений сир голландський вагою 244 грами вартістю 48,80 грн, заморожений сир голландський вагою 247 грам вартістю 49,40 грн, заморожений сир голландський вагою 273 грами вартістю 54,60 грн, заморожений сир голландський вагою 300 грам вартістю 60 грн, один пакет з мороженою цвітною капустою вагою 1 кг 127 грам вартістю 28,20 грн, одну пластикову пляшку з молоком ємністю 1,5 літри вартістю 10 грн., котрі поклав у свою дорожню сумку й вийшов з зазначеного підсобного приміщення, попрямувавши у бік спеціальних кліток з кролями, також розміщених у вказаному вище домогосподарстві. Там засуджений ОСОБА_5 відчинив дверцята у двох спеціальних клітках й вийняв звідтіля по одному кролику (простюху) віком десять місяців вартістю 300 грн кожен, одного з них поклав зверху на свою дорожню сумку, а іншого взяв у руку, після чого з усім викраденим майном вийшов з території вказаного вище домоволодіння, маючи намір спричинити потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду у загальному розмірі 873,10 грн. Проте, намагаючись відійти по вулиці від вказаного вище домогосподарства, засуджений ОСОБА_5 був зупинений потерпілим ОСОБА_8 , внаслідок чого був позбавлений можливості розпорядитися викраденим майном, не завершивши свої злочинні дії з незалежних від його волі причин.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року вирок місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення стосовно підзахисного ОСОБА_5 в частині засудження за ч. 1 ст. 121 КК, а кримінальне провадження в цій частині закрити.

Зазначає, що лише показання потерпілого, який мав неодноразові конфлікти з засудженим раніше, і які не відповідають дійсності, не можуть бути доказом винуватості засудженого.

На переконання захисника, висновок судового експерта від 07 травня 2019 року №82 був отриманий з порушеннями, адже перед проведенням вказаної експертизи, експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Також вказує, що протокол проведення слідчого експерименту від 16 травня 2019 року, відеозапис якого було переглянуто в місцевому суді, де нібито засуджений зізнався у скоєному, не може вважатися допустимим доказом, оскільки ОСОБА_5 у судовому засіданні свої пояснення надані під час цієї слідчої дії заперечив, пояснивши, і вказав, що показання давав під тиском працівників поліції, а тому сказав неправду. Покликається на те, що допитані судом понятті плуталися у своїх показаннях, а їх свідчення не вказують про вчинення ним злочину. Окрім цього судами не було враховано, що потерпілий ОСОБА_6 в своїх показаннях у судовому засіданні повідомив, що першим вдарив ОСОБА_5 , а також не зазначив про дату свого побиття.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи вирок місцевого суду без змін, належним чином не перевірив наявні в ньому докази з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку.

До того ж, в ухвалі суду апеляційної інстанції не зазначено конкретних підстав, на яких доводи сторони захисту були відхилені. Наголошує, що суд апеляційної інстанції мав самостійно повторно дослідити докази.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК, та правильність кваліфікації його дій в касаційному порядку не оскаржуюється.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПКсуд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши викладені в касаційній скарзі доводи та копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.

За статтею 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваження лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах, зокрема через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, суд касаційної інстанції не вправі приймати рішення про скасування чи зміну оскаржуваних судових рішень, а виходить з обставин, установлених судом.

Мотивуючи свою скаргу, захисник заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, тоді як їх перевірка згідно зі ст. 433 КПКдо повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесена.

Під час розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції керується фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом за нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з вироку, свій висновок про доведеність винуватості

ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 121 КК, місцевий суд зробив з дотриманням вимог ст. 23 КПК на підставі ретельно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Зокрема, суд ретельно проаналізував та дослідив показання засудженого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , який вказав, що 23 квітня 2019 року приблизно о 14:00 на пл. Ринок у м. Стрий Львівської області зустрівся із своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , разом придбали пляшку горілки, воду та печиво, після чого разом усе це спожили. Коли ОСОБА_9 пішов додому, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 про свій намір наздогнати ОСОБА_9 та забрати в нього гроші, котрими він поділиться з ОСОБА_6 , на що останній заперечив, відштовхнув від себе ОСОБА_5 та пішов у напрямку місця проживання своєї матері, що неподалік. Проте ОСОБА_5 наздогнав ОСОБА_6 та наніс йому удар, від котрого той впав на землю, після чого ОСОБА_5 продовжував наносити йому удари ногою по тілу, зокрема в область спини та живота. ОСОБА_6 вдалося піднятись на ноги та втекти. Упродовж 23 квітня 2019 року - 29 квітня 2019 року він мав погане самопочуття, у нього боліло усе тіло, особливо виражені болі були в області живота. Проте на свято великодня - 29 квітня 2019 року, його стан значно погіршився, знеболювальні засоби вже не допомагали, навіть не допомагав вжитий безпосередньо в цей день алкоголь, а тому каретою швидкої медичної допомоги його було доставлено у медичний заклад, де з`ясувалося, що в нього розрив селезінки, після чого йому була проведена операція з видалення селезінки й у медичному закладі він провів близько місяця. Також зазначив, що засуджений перед ним не вибачився, а заподіяну йому майнову та моральну шкоду не відшкодував.

Крім цього суд проаналізував та взяв до уваги показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також послався на фактичні дані, які містяться у: рапорті старшого інспектора-чергового Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області від 29 квітня 2019 року; заяві потерпілого ОСОБА_6 від 02 травня 2019 року про вчинення кримінального правопорушення; висновку судово-медичного експерта Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_14 від 07 травня 2019 року № 82; протоколі огляду предмету від 15 травня 2019 року; протоколі слідчого експерименту від 16 травня 2019 року за участю ОСОБА_5 та понятих, згідно якого засуджений добровільно, із використанням статиста, детально відтворив обставини заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Вказані у вироку докази суд визнав належними, допустимими та достовірними, оскільки їх отримано у встановленому законом порядку, вони узгоджуються між собою і в сукупності поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК й об`єктивних підстав ставити їх під сумнів немає. Вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК і є обґрунтованим.

Не погодившись із рішенням місцевого суду, захисник та засуджений оскаржили його в апеляційному порядку.

Суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованими доводи, викладені в апеляційних скаргах захисника та засудженого, що є аналогічні доводам касаційної скарги захисника, щодо незаконності вироку, оскільки, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановив, що показання потерпілого, свідків, допитаних місцевим судом, фактичні дані матеріалів кримінального провадження доводять, що ОСОБА_5 своїми діями наніс умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило втрату органу, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК.

Так, необґрунтованими визнав апеляційний суд доводи захисника про те, що висновок судово-медичної експерта від 07 травня 2019 року, оскільки експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Так, судами встановлено, що у висновку експертизи стоїть особистий підпис експерта ОСОБА_14 про те, що він несе кримінальну відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку експерта, або за дачу завідомо неправдивого висновку, тобто кримінальні правопорушення передбачені статтями 384, 385, 387 КК.

Доводи касаційної скарги захисника в частині визнання фактичних даних протоколу слідчого експерименту від 16 травня 2019 року недопустимим доказом також були предметом перевірки судів попередніх інстанцій. При спростуванні доводів сторони захисту в цій частині, судами враховано фактичні дані відповіді начальника Стрийського РУП ГУНП у Львівській області від 07 грудня 2022 року № К-65/47/01/22 за скаргою захисника засудженого з приводу неправомірних дій працівників Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, згідно якої, за результатами службового розслідування, не встановлено обставин фізичного та психологічного тиску на ОСОБА_5 з боку працівників поліції під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Також суди взяли до уваги, що зі скаргою на неправомірні дії працівників поліції захисник звернувся через три с половиною роки (18 листопада 2022 року) при цьому засуджений з часу перебування під вартою (24 червня 2020 року) не звертався із скаргами на неправомірні дії працівників поліції. До того ж, судами обох інстанцій враховано показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які були понятими під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 та підтвердили відсутність будь-якого тиску чи застосування фізичної сили стосовно ОСОБА_5 з боку працівників поліції.

Обґрунтованим є посилання суду апеляційної інстанції на правовий висновок викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року (справа №740/3597/17, провадження № 51-6070кмо19), відповідно до якого заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий чи прокурор перевіряли або уточнювали у нього під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу цієї слідчої дії.

Доводи сторони захисту про те, що суд апеляційної інстанції мав повторно дослідити докази, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Якщо суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, останній не має потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції. До того ж, повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду, що випливає із приписів ст. 404 КПК.

Ухвала апеляційного суду є належно вмотивованою та обґрунтованою і за змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

З огляду на наведене підстав для скасування судових рішень внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність не встановлено.

Обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Інші доводи захисника про невідповідність висновків судів фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановлених у судових рішеннях, не є предметом касаційного розгляду,оскільки касаційний суд виступає судом права, а не факту.

З огляду на викладене з касаційної скарги та копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, а тому відповідно до п. 2

ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_15 в інтересах засудженого ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 березня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3