ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , судимого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.04.2021 року за ч.2 ст.186, 395, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 01 березня 2023 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України і йому призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідчутої частини покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.04.2021 року призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Взято під варту ОСОБА_9 в залі суду і строк відбування йому визначено обчислювати з 01 березня 2023 року. Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_9 перебування його під вартою з 11 квітня 2022 року по 13 квітня 2022 року.

Вирішено включити інформацію про ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності малолітньої особи.

ЄУНСС719/131/22 провадження №11кп/822/176/23 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_10 .

Після набрання вироку законної сили заставу в розмірі 198480 грн. вирішено повернути заставодавцю.

Згідно вироку суду 05.08.2021року, приблизно о 16годині ОСОБА_9 , перебуваючи на території спортивного майданчика Новодністровської ЗЗСО ІІ-ІІІ ступенів, що в м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», буд 5-Б Дністровського району Чернівецької області, побачив малолітніх потерпілих ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які грали в настільний теніс, після чого у нього виник умисел на вчинення розпусних дій відносно малолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Так, ОСОБА_9 , діючи умисно, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаючи, що вони є малолітніми, використовуючи їх безпорадний стан, оскільки вони не могли правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з ними розпусних сексуальних дій через свій вік, вчинив розпусні дії, які виразились в непристойному оголенні свого статевого органу та вчиненні акту онанізму в присутності малолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

На цей вирок адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати оскаржуване рішення. При цьому адвокат Чернушка просив направити справу на новий судовий розгляд, а захисник ОСОБА_8 просив ухвалити виправдувальний вирок щодо ОСОБА_9 .

На обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_6 вказував, що суд неодноразово відмовляв стороні захисту в задоволенні клопотань про допит малолітніх потерпілих в судовому засіданні, а послався у вироку на показання цих осіб, які були допитані під час досудового слідства в порядку ст.225 КПК України. Єдиною підставою відмови в задоволенні клопотань про допит потерпілих в судовому засіданні були показання експертів психіатрів, які не рекомендували повторно здійснювати допит потерпілих з огляду на їхній вік, психоемоційний стан та можливість появи в них сексуальних розладів в майбутньому. Прийняті рішення судом про відмову в задоволенні клопотань захисту про повторний допит потерпілих вважає грубими порушеннями права на захист та принципу змагальності. Вважає, що необхідно було встановити особливі прикмети обвинуваченого, зокрема наявності в того на тілі татуювань, ушкоджень шкіри, тощо, оскільки обвинувачений перебував від потерпілих на відстані до 3,5 м. Також необхідно було з`ясувати під час допиту потерпілих інші обставини, які сторона захисту вважала за необхідне з метою доведення перед судом позиції щодо невинуватості ОСОБА_9 . В цьому, на думку адвоката, проявилась упередженість судді.

Апелянт також навів зміст показань малолітніх потерпілих, а також свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і вважає, що їхні покарання не ототожнюють події, які мали місце 05.08.2021 р. з обвинуваченим, не є доказами його винуватості і безпідставно покладені судом в основу вироку на підтвердження вини ОСОБА_9 , внаслідок припущень. Також зазначав, що висновки експертів також не ототожнюють події, які мали місце 05.08.2021 р. з ОСОБА_9 , а лише констатують факт вчинення певною особою розпусних дій щодо малолітніх. Також вказував, що суд безпідставно відмовив стороні захисту в клопотанні про допит понятих, які були присутні при проведенні впізнання особи по фотографіях, оскільки у нього є сумніви, що за 15 хв. можна було провести цю слідчу дію з роз`ясненням всім особам їхніх прав, проведення впізнання, опитування та оформлення протоколу, з`ясувати позиції осіб з приводу дотримання прав малолітнього.

Ще зазначав, що в протоколі впізнання відсутній підпис малолітнього потерпілого ОСОБА_12 . Зазначав, що стороні захисту також було відмовлено в задоволенні клопотання про надання доступу до кримінального провадження №0000014, відомості про яке внесені до ЄРДР 05.02.2022 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України. Підставою для внесення таких відомостей було вчинення 29.01.2022 р. на території м. Новодністровськ, на спортивному майданчику Новодністровської гімназії розпусних дій щодо малолітніх ОСОБА_15 і ОСОБА_16 . В тому кримінальному провадженні ОСОБА_16 також опізнав ОСОБА_9 , як особу, що вчинила злочин, але стороною захисту було доведено, що останній в той час знаходився в м. Тернопіль і не міг вчинити розпусні дії, про які вказували потерпілі. Апелянту також є незрозумілим, чому досудове слідство в тому кримінальному провадженні закрито, оскільки злочин було вчинено і винна особа уникла відповідальності. Вказані факти наводять на думку апелянта про те, що в м. Новодністровськ є інша особа, схожа зовні на ОСОБА_9 , яка вчиняє розпусні дії щодо малолітніх осіб. Судом було відмовлено стороні захисту в клопотанні про перевірку вказаних обставин. Зазначав, що стороною захисту було надано суду відеозапис, зроблений сторонньою особою, на якому зображено особу, зовні схожу на ОСОБА_9 . Судом було відмовлено стороні захисту в клопотанні про встановлення цієї особи та перевірки її на причетність до інкримінованих ОСОБА_9 дій. Також вказував, що заявлений стороною захисту відвід судді ОСОБА_10 розглядала суддя ОСОБА_17 , яка при вирішенні питання про заявлений відвід не роз`яснила обвинуваченому право на відвід головуючому, тобто їй.

Ще вказував, що було порушено право обвинуваченого на захист, оскільки ОСОБА_9 бажав, щоб в судових дебатах також приймав участь адвокат ОСОБА_18 , з яким у нього укладена угода та просив забезпечити явку цього адвоката. Але суд в клопотанні обвинуваченого відмовив, а натомість скерував ухвалу до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області про неналежну процесуально поведінку адвоката. Також зазначав, що під час проведення судових дебатів суд відновлював судовий розгляд лише для того, щоб скерувати до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Чернівецької області ухвалу щодо адвоката ОСОБА_19 з приводу неналежної процесуальної поведінки останнього, незважаючи на те, що цей захисник скерував до суду клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з його хворобою, що було документально підтверджено. Вказував, що суд упереджено віднісся до сторони захисту, відмовив в задоволенні всіх клопотань захисників, що стало наслідком незаконного позбавлення волі ОСОБА_9 .

Адвокат ОСОБА_8 в своїй скарзі вказав, що суд безпідставно позбавив його права повноцінно здійснити захист обвинуваченого ОСОБА_9 , договір про надання правової допомоги між ним і ОСОБА_9 не був розірваний, але оскільки інтереси ОСОБА_9 захищали ще два захисники, він помилково зрозумів, що його допомоги в захисті ОСОБА_9 не потребує. Із-за непорозуміння між ним і ОСОБА_9 , він не прибув в судове засідання, але якби йому було відомо про те, що обвинувачений ОСОБА_9 бажав, щоб він приймав участь в судових дебатах, він би з`явився в суд та виконав свій обов`язок по захисту його підзахисного. Вважає, що суд порушив його права на участь в судовому засіданні та конституційне право на захист його обвинуваченого. Ще вказував, що в суді першої інстанції не зібрано достатніх і переконливих доказів вини ОСОБА_9 і останнього засуджено незаконно та безпідставно.

Заслухавши доповідь судді, захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , які просили задовольнити подані апеляційні скарги, посилаючись на обставини, що наведені в них, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг адвокатів, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, дотримався вимог ст.370 КПК України.

Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому діяння при обставинах, що наведені у вироку суду, повністю доведена дослідженими в суді належними і допустимими доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Так, з показань малолітнього ОСОБА_12 , який, будучи допитаний під час досудового слідства в порядку ст. 225 КПК України, дав показання, що під час літніх канікул в серпні 2021року він зі своїм другом ОСОБА_20 на спортивному майданчику біля школи грав в настільний теніс і бадмінтон. Тоді на майданчик прийшов невідомий йому чоловік, який був одітий в чорну футболку, блакитні шорти і на ногах в нього були шльопанці. Той чоловік дістав свій статевий орган і дивлячись на них з ОСОБА_20 , став «грати» зі своїм пенісом. Спочатку він подумав, що той чоловік хоче в туалет, але той чоловік продовжував свої рухи з пенісом. Чоловік потім розвернувся обличчям до них та продовжував свої дії. Через кілька хвилин він, тобто ОСОБА_12 , сховався під тенісний стіл, а його друг ОСОБА_20 заховався під інший тенісний стіл. Той чоловік після цього сів на лавку навпроти нього на відстані біля півтора метри та продовжував на них дивитись та «гратись» із своїм статевим органом. Це тривало біля 20 хвилин і чоловік припинив свої дії, коли його мама разом з мамою ОСОБА_20 по сходах піднімались до спортивного майданчика. Дома він розповів батькам про події, що мали місце на спортивному майданчику, його тоді розболілась голова, він рвав. На наступний день батьки повезли його до лікаря в Вінницю. Пізніше він бачив того чоловіка в магазині і тоді останній дивився на нього біля 7 хвилин. Працівники поліції пізніше показували йому фотографії з чоловіками і на одній з них він опізнав чоловіка, який був на спортивному майданчику та про якого він розповідав.

З показань малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , який був допитаний під час досудового слідства в порядку ст. 225 КПК України, вбачається, що під час літніх канікул в серпні 2021 року в обідній час він разом ОСОБА_12 був на спортивному майданчику біля школи. Пізніше туди прийшов незнайомий чоловік, який був одітий в чорну футболку, голубі шорти та взутий в шльопанці. Той чоловік витягнув свій пеніс і почав з ним «гратись», а саме витягувати вверх та вниз. Той чоловік стояв біля забору і не змінював свого положення, поки він та ОСОБА_12 не заховались під тенісний стіл. Після цього той чоловік сів на лавку навпроти тенісних столів на відстані біля 3,5 м і продовжував робити попередні маніпуляції зі своїм статевим членом. Весь цей час той чоловік дивився на них з ОСОБА_12 . Всі ці події тривали біля 15 хв., а припинив свої дії чоловік, коли ОСОБА_12 пішов і за ними прийшли їхні мами. Сам він продовжував сидіти під столом та збирав іграшки. Дома він розповів мамі про події, що сталися на спортивному майданчику. В той день він себе погано почував.

З показань свідка ОСОБА_13 вбачається що 05.08.2021 року біля 14 год. 30 хв. вона з сином ОСОБА_20 пішли до магазину в м. Новодністровськ в там зустріли ОСОБА_14 з її сином ОСОБА_12 . Дітей вони провели до спортивного майданчику біля школи, щоб ті пограли в настільний теніс, а самі пішли по своїх справах. Повернувшись через 30-35 хв., вона і ОСОБА_14 забрали дітей. Останні тоді сиділи біля школи і були чимось налякані. ОСОБА_12 тоді погано себе почував. Також бачила, як малолітній ОСОБА_21 пізніше рвав, оскільки йому було погано. Після цього вона і ОСОБА_22 з дітьми пішли дод дому. Того ж дня їй зателефонувала ОСОБА_14 і сказала, що їй син розповів про те, що на спортивному майданчику біля школи, коли їхні діти грали в теніс, невідомий чоловік, який був одітий в шорти, темну футболку і в шльопанцях, біля них займався онанізмом в безпосередній близькості від дітей, і при цьому дивлячись на них. Коли діти від побаченого заховались під тенісні столи, той чоловік сів на лавочку біля тенісних столів, і дивлячись на хлопчиків, продовжував займатись онанізмом. ОСОБА_12 був ближче до того чоловіка і добре роздивився його. Той чоловік був на відстані біля 2-х метрів від тенісних столів, під які заховались діти, та усвідомлював, що хлопці його бачать. Того ж дня вона запитала про ці події в свого сина і останній їй також розповів про те, що сказала їй ОСОБА_14 . Розповідь сина повністю співпала з розповіддю ОСОБА_14 , яка дізналась від свого сина про події, що були на спортивному майданчику. Після цього вона з сином пішла на спортивний майданчик, надіючись знайти там того чоловіка, про якого розповіли діти, але там нікого не було. Після цього вона з сином, ідучи по центральній алеї в місті, побачили незнайомого чоловіка і син сказав, що той чоловік дуже схожий на того, який був на спортивному майданчику. Вона з сином прослідували за тим чоловіком, останній ідучи попереду, постійно озирався. Пізніше вони побачили, що чоловік сів в автомобіль «Dacia Logan» сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 . Того чоловіка вона добре роздивилась і запам`ятала. Через тиждень-півтора вона звернулася з заявою в поліцію про даний випадок. На досудовому слідстві вона опізнала ОСОБА_9 по фотографіях, які їй пред`являли, як особу, на яку їй вказав син і яка сідала в автомобіль «Dacia Logan». Після вказаних подій син біля шести місяців відчував страх, боявся виходити на вулицю, по кілька разів прокидався вночі з криками.

Свідок ОСОБА_14 в суді дала показання, що після обіду в серпні місяці, коли гуляла з сином ОСОБА_23 , зустріла в магазині знайому ОСОБА_13 з сином ОСОБА_20 , який є однокласником ОСОБА_23 . Після цього вони відвели дітей на спортивний майданчик біля школи, а самі, тобто вона та ОСОБА_13 , пішли на поштове відділення. Коли повернулись через 30-40хвилин, діти вже були біля школи. До неї підбіг син ОСОБА_21 , який був переляканий і сказав, що погано себе почуває. Після цього вона і ОСОБА_13 з дітьми пішли до дому. Коли дома син попросив у неї води, вона запитала в того, що сталося і останній розповів їй, що коли він з ОСОБА_20 на спортивному майданчику грали в теніс, збоку біля них стояв невідомий чоловік, який підняв футболку, приспустив шорти, і дивлячись на дітей, з розповіді сина, займався онанізмом. Син з ОСОБА_20 , налякавшись, сховались під столи для гри в теніс. Зі слів сина той чоловік після цього сів на лавочку біля цих столів і продовжував займатись онанізмом, дивлячись на дітей, тобто на ОСОБА_23 і ОСОБА_20 . Син тоді перелякався, закрив руками обличчя, не розуміючи, що відбувається, після чого побіг до входу в школу, де дочекався її. Дерен ОСОБА_20 , зібравши ракетки, також підійшов до них і сказав ОСОБА_23 , щоб він не боявся, так як той чоловік уже пішов. Почувши розповідь сина, вона зателефонувала ОСОБА_13 в розказала тій те, що почула від сина. Через деякий час ОСОБА_13 також зателефонувала і сказала, що їй син також розповів про ті ж події, про які вона дізналась від ОСОБА_23 . Син сказав їй, що на тому чоловікові була сіра футболка, чорні шорти і на ногах в нього були шльопанці. Того дня вона з ОСОБА_13 не пішла шукати невідомого чоловіка, про якого вони дізнались від дітей, оскільки син себе погано почував і рвав. Вночі ОСОБА_21 плакав, був переляканий, кричав та просив про допомогу.

Наступного дня її чоловік повіз сина в Вінницю в лікарню і там сказали, що такий стан в сина є психосоматичною реакцією на якісь події. Після цього вона подала заяву в поліцію про події, що мали місце 05.08.2021року.

З протоколу впізнання особи по фотознімках від 08.01.2021року вбачається що малолітній потерпілий ОСОБА_12 серед пред`явлених йому фотографій опізнав чоловіка, на якій було зображено обвинуваченого ОСОБА_9 , як особу, яка на спортивному майданчику біля школи вчиняла розпусні дії щодо нього і його товариша ОСОБА_20 (т.1 а.с.128-129).

З протоколу впізнання особи по фотознімках від 08.12.2021 року вбачається, що свідок ОСОБА_13 серед пред`явлених їй фотографій впізнала чоловіка, на якій зображено обвинуваченого ОСОБА_9 , як особу, на яку їй вказав син 05.08.2021року і який, зі слів сина, вчиняв щодо нього і ОСОБА_12 розпусні дії, про які розповідав їй та якого вона цього дня з сином бачила в м. Новодністровськ (т.1 а.с.156-157).

Той факт, що малолітній потерпілий ОСОБА_12 по фотознімках опізнав ОСОБА_9 як особу, що вчиняла щодо нього та ОСОБА_24 розпусні дії, а також те, що свідок ОСОБА_13 , яка не бачила обвинуваченого під час вчинення злочину, а тільки зі слів сина, який вказав їй 05.08.2021р. на особу, яка вчиняла щодо нього розпусні дії, при проведенні з нею впізнання особи по фотознімках впізнала на фотографії особу, на кій ображено обвинуваченого ОСОБА_9 , свідчить про те, що малолітні потерпілі вказали на одну і ту ж особу, яка вчинила щодо них злочин.

А тому посилання захисника ОСОБА_6 на те, що з потерпілим ОСОБА_25 не було проведено впізнання, і це якимось чином впливає на обґрунтованість вироку суду, є безпідставним. І навпаки, той факт, що малолітній ОСОБА_26 вказав матері на ОСОБА_9 , як на особу, яка вчинила розпусні дії щодо нього і в послідуючому свідок ОСОБА_13 також вказала на ОСОБА_27 , як на особу, про яку їй розповідав син та вказав їй на нього на вулиці, свідчить про достовірність показань потерпілих та свідків.

Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується також іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведено у вироку суду, та яким суд дав належну правову оцінку.

Посилання адвоката ОСОБА_6 на те, що суд необґрунтовано відхиляв клопотання захисту про допит понятих, які були присутні під час проведення впізнання особи по фотознімках, про доступ да матеріалів в іншому кримінальному провадженні, про те, що обвинуваченому не було роз`яснено суддею, який розглядав питання про відвід судді ОСОБА_10 , право на відвід цьому судді, є необґрунтовані.

Враховуючи те, що заявлені стороною захисту клопотання були спрямовані не на з`ясування дійсних обставин справи та правильного вирішення справи, суд першої інстанції обґрунтовано приймав рішення про відмову в задоволенні заявлених клопотань.

Що стосується тверджень захисника про те, що в іншому кримінальному провадженні потерпіла особа також впізнала ОСОБА_9 як особу, що вчиняла щодо неї розпусні дії, але досудовим слідством кримінальне провадження закрито, і це, на думку захисту свідчить про існування іншої особи, зовні схожої на ОСОБА_9 , яка могла вчинити злочин і щодо малолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_24 , то вони є необґрунтовані.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Розглядаючи кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , суд не вправі був давати оцінку постанові слідчого про закриття іншого кримінального провадження, про яке вказує апелянт та про надання доступу до якого сторона захисту заявляла клопотання..

Також не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що стороною захисту суду було надано відеозапис, на якому, нібито зображено особу, яка схожа на ОСОБА_9 , а суд не прийняв заходів для встановлення цієї особи та причетність її до вчиненого злочину.

Колегія суддів вважає, що вказані дії сторони захисту в даному випадку були спрямовані на затягування розгляду справи та залучення суду до вчинення дій, які не притаманні суду під час розгляду кримінального провадження.

Посилання адвоката на відсутність підпису малолітнього потерпілого ОСОБА_28 в протоколі впізнання особи по фотознімках також не заслуговують на увагу, оскільки з вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_12 було роз`яснено, відповідно до ч.3 ст.226 КПК України, як особі, яка не досягла 16-річного віку, обов`язок говорити тільки правду і про це є підпис потерпілого.

Також з цього протоколу вбачається, що слідча дія була проведена з участю законного представника малолітнього потерпілого, педагога (психолога) та двох понятих, які були ознайомлені зі змістом протоколу, зауважень до проведеної слідчої дії не заявляли та підписи всіх учасників слідчої дії, в тому числі і малолітнього ОСОБА_12 , де підпис виконано прописом із зазначенням прізвища (а.с.128-129).

Посилання адвоката на те, що в однієї з осіб, зображених на фотознімках, які пред`являлись потерпілому та свідку для впізнання особи, вуха не так розміщені, як в інших осіб, і це, на думку апелянта, є порушенням вимог КПК України при проведенні слідчої дії, також є необґрунтовані і не заслуговують на увагу.

Безпідставними є і твердження адвоката ОСОБА_6 про порушення суддею, який розглядав клопотання про відвід головуючій судді ОСОБА_10 , вимог КПК України через нерозяснення обвинуваченому права на відвід цьому судді, оскільки діючим законодавством це не передбачено, і в такому випадку це б могло призвести, що в Україні не було б кому розглянути заявлений відвід головуючому.

Також колегія суддів вважає правильними дії суду про відмову в задоволенні клопотань сторони захисту про допит малолітніх потерпілих безпосередньо в суді, оскільки, згідно висновків лікарів, це могло негативно вплинути на стан здоров`я дітей та їхній подальший розвиток.

Що стосується тверджень адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про порушення судом конституційного права обвинуваченого на захист та права захисника ОСОБА_8 на виконання ним свого обов`язку по захисту інтересів обвинуваченого ОСОБА_9 через те, що суд не забезпечив явку адвоката ОСОБА_8 в судове засідання під час проведення судових дебатів, то вони є безпідставні.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що суд 09.02.2023р. телефонограмою повідомляв адвоката ОСОБА_8 про те що 15.02.2023р. о 11год.30хв. відбудеться судове засідання в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 ( т.2 а.с.174).

Зі змісту заяви адвоката ОСОБА_8 від 14.02.2023р., яка надійшла до суду 15.02.2023. вбачається, що він просив суд розгляд справи та судові дебати проводити без його присутності (т.2 а.с.178).

У зв`язку з бажанням обвинуваченого, щоб адвокат ОСОБА_8 приймав участь в судовому розгляді, розгляд справи було відкладено на 01.03.2023 р. на 10 год.

Згідно телефонограми від 16.02.2023 р., адвокат ОСОБА_8 був повідомлений про час і місце наступного судового засідання, а саме на 01.03.2023 р. в 10 год. в м. Новодністровськ (т.2 а.с. 200).

Оскільки адвокат ОСОБА_8 не являвся в судові засідання, суд продовжив судовий розгляд за відсутності адвоката ОСОБА_8 та з участю інших захисників.

За таких обставин твердження апелянтів про те, що було судом порушено право обвинуваченого на захист, а також право адвоката ОСОБА_8 на здійснення його обов`язку захищати в судовому засіданні обвинуваченого, є недоречними та безпідставними.

Що стосується інших аргументів сторони захисту щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного вироку, колегія суддів не вважає необхідним в цій ухвалі наводити на них спростувань.

При цьому колегія суддів керується рекомендаціями ЄСПЛ, висловлених в рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, де в п. 58 Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна трактувати як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України та призначив йому необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів покарання, а також правильно призначив обвинуваченому покарання за сукупністю вироків.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного вироку немає, а тому в задоволенні апеляційних скарг захисників необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відмовити, а вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 01 березня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_9 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя