Справа №443/552/23
Провадження №1-кп/443/88/23
ВИРОК

іменем України

30 травня 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000076 від 01.02.2023) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого на час вчинення інкримінованих діянь на посаді продавця непродовольчих товарів у ТОВ «Мобіжук», з незакінченою професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 191 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 будучи прийнятим 04.08.2022 на підставі наказу № 997к від 03.08.2022 «Про прийняття на роботу» на посаду продавця непродовольчих товарів Товариства з обмеженою відповідальністю «МОБІЖУК», яке свою господарську діяльність здійснює в магазині «ЖЖУК», що за адресою: м. Жидачів, вул. Грушевського, 35 Стрийського району Львівської області, будучи матеріально-відповідальною особою відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 04.08.2022, укладеного між ним та ТзОВ «МОБІЖУК» в особі генерального директора ОСОБА_5 , приступивши до виконання обов`язків продавця, знаходячись у приміщенні магазину «ЖЖУК» розташованого за адресою: м. Жидачів, вул. Грушевського, 35 Стрийського району Львівської області, маючи вільний доступ до товарно-матеріальних цінностей та грошей, в порушення умов трудового договору, Посадової інструкції продавця непродовольчих товарів, затвердженої генеральним директором ТзОВ «Мобіжук» ОСОБА_5 , в період з 02.12.2022 по 13.01.2023, більш точної дати та часу в ході розслідування не встановлено, керуючись єдиним злочинним умислом, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, в умовах воєнного стану, маючи вільний доступ до товарно-матеріальних цінностей та грошей магазину, продавши товар та не облікувавши його у базі «1С Бухгалтерія», а саме: USIMcard (Заміна), в кількості 5 штук, вартістю 0,01 гривень за одну штуку, загальною вартістю 0,05 гривень, кабель IntaleoCBFLEXTOType-CBlack, в кількості 1 штука, вартістю 129 гривень 00 копійок, навушники JBLT110 Black, в кількості 1 штука, вартістю 229 гривень 00 копійок, кабель PikoCB-UM11 micro 1.2mBlack, в кількості 2 штуки, вартістю 129 гривень 00 копійок за 1 штуку, загальною вартістю 258 гривень 00 копійок, пакети коричневі розміром 190x115x280 з ручками торгівельної марки «Жук», в кількості 7 штук, вартістю 5 гривень за 1 штуку, загальною вартістю 35 гривень 00 копійок, а загалом на суму 721 гриві 05 копійок, привласнив вказані грошові кошти, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми діями матеріальної шкоди ТОВ «МОБІЖУК» на загальну суму 721 гривня 05 копійок.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений - частина 4 статті 191 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 02.12.2022, більш точного часу в ході розслідування не встановлено, знаходячись на робочому місці в магазині «ЖЖУК», що за адресою: м.Жидачів, вул. Грушевського, 35 Стрийського району Львівської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення ввірених йому грошових коштів, повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, в умовах воєнного стану, маючи вільний доступ до каси магазину, привласнив з каси грошові кошти в сумі 1 553,83 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми діями матеріальної шкоди ТОВ «МОБІЖУК» на загальну суму 1 553 гривні 83 копійки.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений - частина 4 статті 191 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 в період з 03.12.2022 по 15.12.2022, більш точної дати та часу в ході розслідування не встановлено, знаходячись на робочому місці в магазині «ЖЖУК», що за адресою: м. Жидачів, вул. Грушевського, 35 Стрийського району Львівської області, реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на привласнення ввірених йому грошових коштів, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, в умовах воєнного стану, маючи вільний доступ до каси магазину, привласнив з каси грошові кошти в сумі 9 215 гривень 83 копійки, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми діями матеріальної шкоди ТОВ «МОБІЖУК» на загальну суму 9 215 гривень 83 копійки.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений - частина 4 статті 191 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 в період з 16.12.2022 по 23.12.2022, більш точної дати та часу в ході розслідування не встановлено, знаходячись на робочому місці в магазині «ЖЖУК», що за адресою: м. Жидачів, вул. Грушевського, 35 Стрийського району Львівської області, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на привласнення ввірених йому грошових коштів, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, в умовах воєнного стану, маючи вільний доступ до каси магазину, привласнив з каси грошові кошти в сумі 21 873 гривень 83 копійки, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми діями матеріальної шкоди ТОВ «МОБІЖУК» на загальну суму 21 873 гривень 83 копійки.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений - частина 4 статті 191 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 в період з 24.12.2022 по 13.01.2023, більш точної дати та часу в ході розслідування не встановлено, знаходячись на робочому місці в магазині «ЖЖУК», що за адресою: м. Жидачів, вул. Грушевського, 35 Стрийського району Львівської області, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на привласнення ввірених йому грошових коштів, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, в умовах воєнного стану, маючи вільний доступ до каси магазину, привласнив з каси грошові кошти в сумі 19 564 гривень 01 копійка, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми діями матеріальної шкоди ТОВ «МОБІЖУК» на загальну суму 19 564 гривень 01 копійка.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений - частина 4 статті 191 КК України.

Позиція сторін щодо обсягу та порядку дослідження доказів.

У судовому засіданні прокурор, зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, вважає за доцільне не здійснювати дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які сторонами не оспорюються, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням його характеризуючих даних.

Обвинувачений вину по пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 191 КК України, визнав повністю, ствердив суду, що він не оспорює обставини кримінального провадження, правильно розуміючи їх зміст і наслідки такої позиції, яка є добровільною, та не заперечує проти встановленого прокурором порядку дослідження доказів.

Представник потерпілого у поданому до суду клопотанні зазначив, що не заперечує проти розгляду кримінального провадження у порядку, визначеному частиною 3 статті 349 КПК України.

Застереження щодо обсягу та порядку дослідження доказів.

Суд, зважаючи на думку учасників судового провадження, з`ясувавши, що ними не оспорюються обставини кримінального провадження та правильно розуміється зміст цих обставин, переконавшись у добровільності такої позиції та роз`яснивши їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені частиною 2 статті 394 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо зазначених обставин, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , дані ним у судовому засіданні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав суду показання, за змістом яких у період з 02.12.2022 по 13.01.2023 він будучи продавцем у магазині «ЖЖУК» та обізнаним про свої обов`язки та матеріальну відповідальність, маючи вільний доступ до каси магазину привласнив грошові кошти товариства у сумах, які зазначені в обвинувальному акті. У подальшому ці кошти витратив на розваги, одяг, взуття, татуювання тощо. Недостачу грошей виявили по бухгалтерії «1С», провівши звірку наявного товару. Негативно ставиться до своїх вчинків та розкаюється у вчиненому. На даний час не відшкодував завдані ним збитки, але має намір це зробити.

Висновки.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає доведеними факт привласнення ОСОБА_3 чужого майна, яке було йому ввірене, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 191 КК України.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (пункт 1 частини 1 статті 66 КК України).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважає на вимоги статті 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тотожні умисні кримінальні правопорушення, які відповідно до статті 12 КК України є тяжкими злочинами.

Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не знаходиться, раніше не судимий.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені статтею 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені статтею 65 КК України, зокрема, ступінь тяжкості вчинених тотожних кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, а також взявши до уваги фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінальних правопорушень і його мотиви, тяжкість заподіяних кримінальними правопорушеннями наслідків, форму вини, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити основне покарання в межах санкцій частини 4 статті 191 КК України у виді позбавлення волі.

Водночас, враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, а також зважаючи на посткримінальну поведінку обвинуваченого (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення), яка є виключно позитивною та свідчить про усвідомлення ним негативності вчинених суспільно небезпечних діянь і готовність нести кримінальну відповідальність, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд враховує, що на час вчинення інкримінованих діянь обвинувачений працював на посаді продавця непродовольчих товарів, яка була пов`язана з матеріальною відповідальністю, а фактичних даних про те, що ОСОБА_3 займався або займається певною діяльністю матеріали кримінального провадження не містять. З огляду на викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити додаткове покарання в межах санкцій частини 4 статті 191 КК України у виді позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю.

Вирішення цивільного позову.

Представником цивільного позивача (потерпілого) ТОВ «МОБІЖУК» - ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину.

В обґрунтування позову покликається на те, що ОСОБА_3 працюючи на посаді продавця непродовольчих товарів ТОВ «МОБІЖУК», яке свою господарську діяльність здійснює у магазині «ЖЖУК» у м. Жидачів по вул. Грушевського,35 Стрийського району Львівської області, будучи матеріально відповідальною особою та обізнаним у своїх обов`язках, привласнив ввірене йому майно, а саме: грошові кошти на загальну суму 53 071,02 грн, завдавши матеріальної шкоди ТОВ «МОБІЖУК» на цю суму.

Представник цивільного позивача (потерпілого) ТОВ «МОБІЖУК» у судове засідання не прибула, однак подала до суду клопотання про розгляд кримінального провадження за її відсутності та підтримання позову у повному обсязі.

ОСОБА_3 позов визнав повністю.

Суд, зважаючи на позицію сторін, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, приходить до висновку, що позов цивільного позивача у кримінальному провадженні підлягає до задоволення повністю виходячи з такого.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень частини 1 статті 129 КПК України ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд вважає, що встановленими у судовому засіданні обставинами кримінального провадження, які сторонами не оспорювалися, беззаперечно підтверджено протиправну поведінку ОСОБА_3 та встановлено наявність завдання ним ТОВ «МОБІЖУК» матеріальних збитків.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі №3-51гс14).

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 протиправними діями завдав ТОВ «МОБІЖУК» матеріальні збитки на загальну суму 53 071 гривню 02 копійки.

Враховуючи повне та безумовне визнання ОСОБА_3 позову, суд доходить переконання, що цивільний позов слід задовольнити повністю, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ТОВ «МОБІЖУК» завдані матеріальні збитки у сумі 53 071 грн 02 коп.

Мотиви ухвалення інших рішень.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави згідно з вимогами частини 2 статті 124 КПК України.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 191 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання (у виді позбавлення волі на строк 5 років) з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» матеріальні збитки, завдані внаслідок вчинення злочину, у сумі 53 071 (п`ятдесят три тисячі сімдесят одна) грн 02 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 8 603 (вісім тисяч шістсот три) грн 28 коп.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Жидачівський районний суд Львівської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку (його повний текст) негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1