279/2948/23
1-кс/279/662/23

В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна в якому зазначив, що в період дії на території України військового стану, 30.01.2023 року невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зриву навісного замка проникла до підсобного приміщення звідки викрала 7 курей.
На підставі письмової заяви ОСОБА_4 протоколом тимчасово вилучення майна 09.05.2023 року в період часу з 12:18 години по 13:04 години за адресою: АДРЕСА_2 було вилучено три тушки курей, загальною вагою 5 кілограм 80 грам, які належать потерпілій ОСОБА_5 .
09.05.2023 року слідчим у зазначеному провадженні було прийняте рішення про визнання вилучених трьох тушок курей речовим доказом.
Слідчий просить накласти на 3 тушки курей загальною вагою 5 кілограм 80 грам.
Постановою слідчого від 10.05.2023 року 3 тушки курей загальною вагою 5 кілограм 80 грам визнано речовим доказом.
У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
З матеріалів, доданих до клопотання слідує, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є продуктом харчування, який швидко псується, а саме має досить обмежений термін придатності.
Арешт на зазначене майно не зможе змінити термін його придатності та досягнути мети такого виду заходу забезпечення кримінального провадження.
Зазначена обставина є підставою для відмови в задоволенні клопотання .
Визнання певних речей чи предметів речовими доказами не вимагає безумовного накладення на такі речі арешту.
Керуючись ст.167, 170-173 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя: ОСОБА_1