Справа №591/991/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/376/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 31.03.2021, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000216 від 27.11.2017,-

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий звернувся до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, про арешт майна, яке мотивував тим, що у провадженні СУ ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0000216 від 27.11.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 382 КК України. 18.03.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 382 КК України. У вказаному кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 заявлено цивільні позови на загальну суму 1513888 грн. 14 коп. Майнова шкода потерпілому не відшкодована, у зв`язку з чим просив суд накласти арешт на нерухоме майно.

31.03.2021 ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми клопотання слідчого задоволено частково і накладено арешт на майно ОСОБА_7 шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме:

- гараж № НОМЕР_1 , який знаходиться в автогаражному кооперативі «Чайка» за адресою: м. Миколаїв;

- будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

З таким рішенням слідчого судді не погодився захисник ОСОБА_6 і просив:

- поновити йому строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки його постановили без участі ОСОБА_7 і захисника, а його копію захисник отримав лише 25.05.2023;

- ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 31.03.2021, скасувати і постановити нову ухвалу якою просив задовольнити клопотання слідчого частково і накласти арешт на майно ОСОБА_7 , а саме:

- гараж № НОМЕР_1 , який знаходиться в автогаражному кооперативі «Чайка» за адресою: м. Миколаїв;

- квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначав, що ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 26.03.2023 було накладено арешт на одне із проханих слідчим нерухоме майно ОСОБА_7 квартиру в АДРЕСА_3 .

Далі цю ухвалу слідчий не оскаржив, а звернувся з ще одним клопотанням про арешт майна ОСОБА_7 в кількості 4 квартири, 2 будинки, та гараж (в тому числі і квартиру, яку вже арештовано попередньою ухвалою). Зазначав, що в кримінальному провадженні пред`явлені цивільні позови потерпілих на загальну суму 364333,73 грн. яка збільшилася до 1 032 318,00 грн.

Слідчий суддя розглянув справу без участі ОСОБА_7 і захисника та наклав арешт ще на частину проханого слідчим майна ОСОБА_7 .

На думку апелянта ухвала суду не відповідає вимогам ч.8 ст.170 КПК України, оскільки арешт накладено на майно, що значно перевищує своєю вартістю заявлені вимоги в цивільному позові, а також не враховано те, що ухвалою від 26.03.2021 вже накладено арешт на квартиру ОСОБА_7 , при цьому захисник аналізує вартість цього майна з мережі інтернет.

Окрім того, захисник наголошував, що згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що перебуваючи на посаді директора допустив невиплату заробітної плати працівникам та не виконував рішення судів щодо стягнення заробітної плати, тобто під час трудових правовідносин заподіяв шкоду.

Аналізуючи норми закону, апелянт вважав, що підприємство відповідає перед працівником (потерпілим) за завдану шкоду, а керівник підприємства несе повну матеріальну відповідальність перед підприємством у разі доведення, що вина з невиплати заробітної плати сталася з його вини та це призвело до стягнення з підприємства компенсації.

Апелянт наголошував, що судом першої інстанції даним обставинам оцінка не надавалася. Очевидним є те, що позови пред`явлені не до тієї особи, що за законом повинна нести відповідальність, що взагалі виключає можливість накладення арешту на майно.

Про дату, час і місце учасники справи повідомлені, однак захисник і прокурор подали заяви з проханням апеляційний розгляд здійснити без їх участі, що колегія суддів вважає за можливе та таке, що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши суддю доповідача щодо обставин справи, вивчивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 2, 3ст. 395 КПК України апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо, зокрема, ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений строк із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Щодо інших вимог апелянта, в частині самої ухвали слідчого судді, то тут колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2, ч.3 ст.170 КПК метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характер щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У вищевказаному клопотанні дізнавача про накладення арешту на майно, відповідно до вимог ст.171 КПК, зазначені: підстава і мета, відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, вид майна, що належить арештувати, до клопотання додані документи та інші матеріали, якими обґрунтовані доводи клопотання.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, дотримався вимог, передбачених ст.ст.172, 173 КПК, дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахував правову підставу для арешту майна та інші обставини кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим суддею було встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 від 27.11.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 382 КК України.

18.03.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 1 ст. 175, ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 382 КК України.

29.03.2021 року потерпілий ОСОБА_8 подав цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення злочину (у порядку ст.ст. 128, 129 КПК України) в розмірі 125 545 (сто двадцять п`ять тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 61 копійок.

29.03.2021 року потерпілий ОСОБА_9 подав цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення злочину (у порядку ст.ст. 128, 129 КПК України) в розмірі 357 319 (триста п`ятдесят сім тисяч триста дев`ятнадцять) гривень 80 копійок.

27.03.2021 року потерпіла ОСОБА_10 подала цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення злочину (у порядку ст.ст. 128, 129 КПК України) в розмірі 175 506 (сто сімдесят п`ять тисяч п`ятсот шість) гривень 22 копійки.

26.03.2021 року потерпіла ОСОБА_11 подала цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення злочину (у порядку ст.ст. 128, 129 КПК України) в розмірі 155 634 (сто п`ятдесят п`ять тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 73 копійки.

26.03.2021 року потерпілий ОСОБА_12 подав цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення злочину (у порядку ст.ст. 128, 129 КПК України) в розмірі 135 394 (сто тридцять п`ять тисяч триста дев`яносто чотири) гривні 43 копійки.

26.03.2021 року потерпіла ОСОБА_13 подала цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення злочину (у порядку ст.ст. 128, 129 КПК України) в розмірі 216 236 (двісті шістнадцять тисяч двісті тридцять шість) гривень 67 копійок.

26.03.2021 року потерпілий ОСОБА_14 подав цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення злочину (у порядку ст.ст. 128, 129 КПК України) в розмірі 134 600 (сто тридцять чотири тисячі шістсот) гривень 40 копійок.

26.03.2021 року потерпілий ОСОБА_15 подав цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення злочину (у порядку ст.ст. 128, 129 КПК України) в розмірі 142 943 (сто сорок дві тисячі дев`ятсот сорок три) гривні 31 копійка.

26.03.2021 року потерпіла ОСОБА_16 подала цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення злочину (у порядку ст.ст. 128, 129 КПК України) в розмірі 107 047 (сто сім тисяч сорок сім) гривень 00 копійок.

26.03.2021 року потерпіла ОСОБА_17 подала цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення злочину (у порядку ст.ст. 128, 129 КПК України) в розмірі 162 696 (сто шістдесят дві тисячі шістсот дев`яносто шість) гривень 16 копійок.

При цьому, всі потерпілі заявили цивільні позови до відповідача ОСОБА_18 .

Також слідчий суддя встановив і те що ОСОБА_7 належать на праві приватної власності наступні нерухомі об`єкти:

- гараж № НОМЕР_1 , який знаходиться в автогаражному кооперативі «Чайка» за адресою: м. Миколаїв;

- квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до норм діючого законодавства та враховуючи зазначену мету арешту майна, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення позову, має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Слідчим суддею встановлено, що в даному кримінальному провадженні до ОСОБА_7 заявлено цивільні позови про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення злочину на суму 1 513 888 грн. 14 коп. Разом з тим, слідчий просив накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на 4 квартири, 2 будинки та гараж, що слідчим суддею було правильно визнано таким, що явно не співмірно із заявленими позовними вимогами у даному провадженні.

А тому, з урахуванням розміру заявлених потерпілими цивільних позовів, на загальну суму 1513888 грн. 14 коп., слідчий суддя дійшов правильного висновку, що арешт необхідно накласти на гараж, будинок за адресою АДРЕСА_1 та квартиру за адресою АДРЕСА_2 , що буде співмірним з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

З огляду на викладене, слідчий суддя правильно встановив, що з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (цивільний позов) у даному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на гараж, будинок за адресою АДРЕСА_1 та квартиру за адресою АДРЕСА_2 , із забороною їх відчуження, без позбавлення права користування вказаними об`єктами нерухомості.

Як зазначалося вище в апеляційній скарзі сторона захисту самостійно аналізувала вартість арештованого майна і розмір заявлених цивільних позовів, вважала що вони не співмірні, а сам ОСОБА_7 , як керівник підприємства, не повинен відшкодовувати потерпілим цю шкоду за власний рахунок.

З вказаними висновками захисника колегія суддів погодитись не може, вважає їх передчасними і помилковими, оскільки вина ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень встановлюється, справа перебуває на розгляді в суді по суті, а тому, у разі доведення його вини, суд на стадії ухвалення вироку, вирішить долю арештовано майна. Щодо оцінки вартості, до якої вдався захисник, то її обґрунтованою визнати не можна з підстав того, що вона ґрунтується на самостійно зібраних відомостях і їх самостійному аналізі, що входить до компетенції експерта.

З матеріалів справи видно існування кримінального провадження, особи в якої арештовано майно, кваліфікацію злочинів, що ставлять їй в провину, та підстави накладення цього арешту - забезпечення цивільних позовів потерпілих, що повністю відповідає завданням арешту як такого.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді обґрунтована та належним чином мотивована і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги адвоката, не має.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 31.03.2021.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 31.03.2021, про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4