Справа № 682/679/23
Провадження № 1-кп/682/68/2023 ВИРОК
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за ст. 336 КК України, -
Згідно ст. 65 Конституції України вбачається, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
22 лютого 2023 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в службовому кабінеті по АДРЕСА_3 , військовозобов`язаному ОСОБА_4 , на виконання Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», запропоновано отримати повістку з визначеним терміном прибуття на 24.02.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 для відбуття на навчальні збори та проходження військової служби. ОСОБА_4 відмовився отримувати повістку, про що було складено акт про відмову від отримання повістки та 24.02.2023 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Окрім того, 02 березня 2023 року, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , в службовому кабінеті по АДРЕСА_3 , військовозобов`язаному ОСОБА_4 , на виконання Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», запропоновано отримати повістку з визначеним терміном прибуття на 03.03.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 для відбуття на навчальні збори та проходження військової служби. ОСОБА_4 відмовився отримувати повістку, про що було складено акт про відмову від отримання повістки та 03.03.2023 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Військовозобов`язаний ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», Указу Президента України №59/2023 від 06.02.2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», п. 1 додатку 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016, з метою ухилення від призову за мобілізацією в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про час та місце прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період, двічі відмовився від отримання повістки та 24.02.2023 і 03.03.2023 не з`явився без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відбуття на навчальні збори та проходження військової служби, ухилившись таким чином від призову за мобілізацією в особливий період.
Таким чином, ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст. 336 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав. Вказав, що відмовився від призову за мобілізацією на військову службу, оскільки боїться за своє життя, а також має батьків пенсіонерів, яких слід доглядати, бо сестра та брат проживають окремо.
Свідок ОСОБА_5 , який є начальником сектору агентурно-оперативної роботи відділу кримінальної поліції Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, суду показав, що спільно з працівниками військкомату проводять забезпечення явки осіб, які підлягають мобілізації та ухиляються від проходження військової служби до військкомату. Він був присутнім, коли ОСОБА_4 пропонувалося отримати бойову повістку та проводив відеофіксацію цієї події. ОСОБА_4 відмовився отримати бойову повістку та проходити військову службу, пояснюючи це тим, що боїться за своє життя.
Свідок ОСОБА_6 перебуває на посаді виконуючого обов`язки командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 суду показав, що ОСОБА_4 підпадав під мобілізацію, є придатним до військової служби, направлявся в навчальний центр на проходження військової служби, та двічі відмовився від отримання бойової повістки. Під час відвідування скаржився на стан здоров`я, однак жодних медичних документів щодо такого не надавав. Свою відмову від проходження військової служби ОСОБА_4 пояснював страхом за власне життя.
На підтвердження винності обвинуваченого свідчать також дані:
- рапорту т.в.о. командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенанта ОСОБА_6 відповідно до змісту якого ОСОБА_4 відмовився від вручення йому під підпис бойової повістки на 24.02.2023 року у зв`язку з небажанням проходити військову службу у ЗСУ;
- CD-R диска з відеозаписом про вручення повістки ОСОБА_4 на 24.02.2023 року, на якому ОСОБА_4 повідомляє, що служити він не хоче, бо хоче жити;
- акта від 22.02.2023 року про відмову від отримання повістки відповідно до змісту якого ОСОБА_4 відмовився від вручення йому повістки, оскільки не бажає проходити службу в ЗСУ;
- рапорту т.в.о. командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенанта ОСОБА_6 відповідно до змісту якого ОСОБА_4 відмовився від вручення йому під підпис бойової повістки на 03.03.2023 року у зв`язку з небажанням проходити військову службу у ЗСУ;
- CD-R диска з відеозаписом про вручення повістки ОСОБА_4 на 03.03.2023 року, на якому ОСОБА_4 відмовляється від отримання бойової повістки без пояснення причин;
- акта від 02.03.2023 року про відмову від отримання повістки відповідно до змісту якого ОСОБА_4 відмовився від вручення йому повістки, оскільки не бажає проходити службу в ЗСУ;
- ухвали від 14.03.2023 року про тимчасовий доступ до документів;
- протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 15.03.2023 року;
- опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді;
- довідки ВЛК від 06.10.2022 року відповідно до змісту якої ОСОБА_4 придатний до військової служби в ДШВ;
- письмого попередження ОСОБА_4 про порушення ним ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме, ухилення від призову за мобілізацією від 22.02.2023 року;
- розписки про отримання ОСОБА_4 24.02.2023 року повістки на відправку;
- письмового попередження ОСОБА_4 про порушення ним ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме, ухилення від призову за мобілізацією від 02.03.2023 року;
- розписки про отримання ОСОБА_4 03.03.2023 року повістки на відправку;
Аналізуючи зазначені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним діяння, яке полягає в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, повністю доведена і його дії правильно кваліфіковано за ст. 336 КК України.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини справи, особу підсудного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Злочин, передбачений ст.336 КК України є нетяжкими злочином відповідно до ст. 12 КК України.
Суд зауважує на необхідності врахування суспільної небезпеки даного злочину та того факту, що на території України введений воєнний стан, а тому дана категорія злочинів викликає значний суспільний резонанс.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вказівку прокурором у обвинуваченні щодо ОСОБА_4 на щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального провадження як на обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає безпідставною. Визнання ним вини у судовому засіданні було формальним - як відповідь на запитання головуючого судді.
Разом з тим, щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки.
Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації та повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.
На цьому наголошує і Верховний Суд колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19.
Своєю поведінкою ОСОБА_4 цього не демонстрував, в судових дебатах та останньому слові не висловлював будь-яких пояснень, під час судового розгляду нехтував обов`язком явки до суду, посилаючись на погіршення стану здоров`я та необхідність працювати, однак надалі письмових доказів щодо поважності причин неявки до суду не подавав.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває та раніше не перебував, офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну малолітню дитину, з урахуванням особи винного, відсутність за відносно тривалий період часу жодних спроб щодо явки до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження військової служби, що могло б свідчити про його каяття, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 336 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому, підстав для застосування ст. 69 та ст. 75 КК України щодо ОСОБА_4 судом не встановлено з огляду на характер та значний ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння, що обумовлено нагальними потребами держави в захисті її суверенітету і територіальної цілісності у зв`язку відкритою військовою агресією, неможливістю боротьби з подальшим вчиненням таких кримінальних правопорушень іншими особами у випадку м`якості призначеного покарання, що призведе до свідомого та відвертого ігнорування особами, які підлягають мобілізації, отриманого письмового повідомлення про необхідність несення військової служби, що негативно вплине на стан укомплектованості військових частин, а отже і обороноздатності всієї країни.
Ухиляючись від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_4 , як громадянин України маючи такий обов`язок, при цьому "пояснюючи" своє небажання цінністю для нього свого життя та здоров`я, нівелює важливість виконаного обов`язку іншими співгромадянами. Виправдовуючи свою позицію також необхідністю допомоги батькам-пенсіонерам, обвинувачений тим самим перекладає обов`язок із захисту Вітчизни, в тому числі і своїх рідних, на інших співгромадян, порушуючи тим самим принцип рівності прав та обов`язків.
А отже, покарання за вчинене кримінальне правопорушення повинно бути співмірним спричиненим наслідкам та таким, що гарантує адекватне реагування на загрозу національної безпеки держави.
До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому суд враховує і процесуальну поведінку обвинуваченого, який не з`являвся до суду за викликами без поважних причин, що стало причиною ухвалення рішення про його привід до суду, а також існування ризиків передбачених ст. 177 КПК як то можливість спроб обвинуваченого переховуватися від суду та ухилятися від відбування покарання призначеного судом, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Керуючись ст.ст.373-375 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту із зали суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення суду апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1