Провадження № 11-кп/824/3458/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар: ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003081 від 20.10.2020 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з базовою вищою освітою, який не одружений, не працює, не зареєстрований на території України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засуджено,

за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

задоволено частково цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 , 3 452 грн. 36 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

вирішено питання процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 20 жовтня 2020 року, приблизно о 03 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у приймальному відділенні КНП «Київська міська лікарня № 17», за адресою: м. Київ, провулок Лабораторний, 14, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, завдав потерпілому ОСОБА_8 металевим стільцем декілька ударів (не менше двох) в область голови та лівої руки, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження середнього ступню тяжкості.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав про те, що положення ч.3 ст.75 КК України визначають однією із умов звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням не вчинення нових кримінальних правопорушень протягом іспитового строку. Однак, місцевий суд звільнив обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з умовою не вчинення ним протягом іспитового строку нового злочину, хоча застосоване законодавцем у ч.3 ст. 75 КК України поняття кримінальне правопорушення є ширшим за злочин, оскільки включає також і кримінальні проступки. Внаслідок чого, на переконання апелянта, становище обвинуваченого ОСОБА_7 було незаконно покращено. За наведених обставин, просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. В решті вирок залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Вирок суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 , правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.122 КК України, в частині виду та розміру призначеного ОСОБА_7 покарання учасниками судового провадження не оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, які прокурор пов`язує з посиланням суду в резолютивній частині вироку на можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового «злочину», що не узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 75 КК України, які передбачають умову звільнення від відбування покарання - невчинення нового кримінального правопорушення, то колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Положеннями ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, відтак поняття кримінального правопорушення є ширшим ніж злочин.

Як вбачається з резолютивної частини вироку Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року, суд, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та встановлюючи йому іспитовий строк в порушення вимог ч.3 ст. 75 КК України помилково послався на таку умову звільнення від відбування покарання як на «не вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 нового злочину».

Отже доводи прокурора в частині неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме умови звільнення від відбування призначеного покарання - не вчинення протягом іспитового строку нового злочину, колегія суддів вважає слушними.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що умови звільнення засудженого від відбування призначеного покарання регламентовані законом України про кримінальну відповідальність, а тому, на думку колегії суддів, не позбавляють суд можливості додатково не вказувати їх у вироку.

Виходячи з наведеного, допущена судом першої інстанції помилка, на переконання колегії суддів, може бути виправлена шляхом виключення з резолютивної частини вироку посилання суду при застосуванні ст. 75 КК України як на умову звільнення від відбування покарання на «не вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 нового злочину».

Підстав для ухвалення у цій частині нового вироку, як про це просить в апеляційній скарзі прокурор, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене колегія суддів при ходить до висновку про необхідність зміни вироку Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 та у зв`язку з цим часткове задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури задовольнити частково.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 посилання суду при застосуванні ст.. 75 КК України як на умову звільнення від відбування покарання на «не вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 нового злочину».

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4