ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1151/23

Провадження № 1-кп/568/115/23

"23" серпня 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Радивилів матеріали кримінального провадження № 0000160 від 10.07.2023р. з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сестрятин, Дубенського району, Рівненської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої у АДРЕСА_2 , громадянки України, українки, з повною середньою освітою, не працюючої, незаміжньої, маючої на утриманні 1 (одну) неповнолітню дитину, осіб непрацездатного віку немає, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 приблизно о 20-00 год. 09.07.2023р., перебуваючи поблизу ставка «Молодіжний», що в м. Радивилів, Дубенського району, Рівненської області, виявивши на лавці біля ставка, залишений без нагляду мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi A1», який був у чохлі світло-рожевого кольору, що належить ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тимчасовою відсутністю власника майна, а також переконавшись у тому, що її неправомірні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, викрала мобільний телефон, що належить ОСОБА_6 , вартістю 2 802,00 грн. у силіконовому чохлі вартістю 170,68 грн., з яким пішла до місця свого проживання, тим самим отримала можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

14.08.2023 року між процесуальним прокурором - начальником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у даному кримінальному провадженні була укладена угода про визнання винуватості. Вказана угода була надіслана до суду разом з обвинувальним актом.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрювана дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.4 ст. 185 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Крім того, прокурор ОСОБА_7 та підозрювана ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.

Крім цього, до угоди долучена згода потерпілої ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 ККУкраїни, в обсязі обвинувачення, дала згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання, у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просить угоду про визнання винуватості, яку уклала добровільно, затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримала зазначену угоду про визнання винуватості, просила її затвердити, зазначивши, що угода укладена добровільно, в її присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче засіданні не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, угоду про визнання винуватості підтримує, не заперечує щодо її затвердження, про що попередньо надала згоду прокурору.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд, заслухавши думку прокурора обвинуваченої, її захисника приходить до наступного висновку.

Як відомо із змісту статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, віднесене кримінальним законом до категорії тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана інтересам окремих осіб, потерпіла надала письмову згоду прокурору на укладення угоди, тому угода не суперечить вимогам закону.

Свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачена визнала беззастережно, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

ОСОБА_4 погодилася із прокурором на призначення їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років зі звільненням, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з наданням іспитового строку та покладення на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст. 66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченої надана правильна правова кваліфікація за ч.4 ст. 185 КК України, укладення угоди про визнання винуватості не порушує права потерпілої, оскільки остання надала письмову згоду прокурору на укладення цієї угоди, що відповідає положенню абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, майно потерпілій повернуто, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Керуючись ст.ст.100, 368-371, 374, 474-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14.08.2023р., укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 від 10 липня 2023 року між підозрюваною ОСОБА_4 , за участю її захисника адвоката ОСОБА_5 та процесуальним прокурором - начальником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi A1» світло-зеленого кольору із чохлом світло-рожевого кольору, переданий на зберігання ОСОБА_6 - вважати їй повернутим.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/118-23/7952-ТВ від 28.07.2023р. у розмірі 1 195,00 грн. (одна тисяча сто дев`яносто п`ять гривень 00 копійок).

Роз`яснити ОСОБА_4 про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду про скасування вироку.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1