Справа № 306/938/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13.09.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-кп/4806/495/23, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 серпня 2023 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному за № 0000047, внесеному 06.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 200 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Горлівка Донецької області, мешканця АДРЕСА_1 ,

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Севастополь, АР Крим, громадянина України, раніше судимого 26 серпня 2021 року Херсонським міським судом Херсонської області,.

Цією ухвалою щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 жовтня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відмовлено.

Судове рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не оскаржується, тому з огляду на приписи ст. 404 КПК України, не перевіряється.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження № 0000047, відомості про кримінальне правопорушення у якому 06.03.2021 внесені до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 200 КК України. У кримінальному провадженні прокурор подав клопотання, в якому вказує на те, що ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 19 червня 2023 року стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 серпня 2023 року. Необхідність продовження строку тримання під вартою прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до приписів ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, крім того ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, існують, не зменшились, не відпали, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, можуть: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні. Так, останні судові засідання чітко засвідчили, що має місце узгоджена позиція та наявна комунікація щодо показів та правової кваліфікації дій обвинувачених безпосередньо із самим потерпілим. Зазначене надалі вже матиме наслідком зміну його показів щодо обставин подій, що мали місце, дій обвинувачених та стосовно самої суті кримінальних правопорушень та пред`явленого обвинувачення. Окрім цього, під впливом обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , можуть змінити свої покази і свідки у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачені можуть чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показань, а також схиляти до надання неправдивих показань про вчинені кримінальні правопорушення. Прокурор у клопотанні також зазначає, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом. Вказані ризики наразі актуальності своєї не втратили, та виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою. Прокурор вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених та не зможе запобігти вищевказаним ризикам. Просить клопотання задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешту. Клопотання обґрунтовує тим, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, стороною обвинувачення не підтверджені. Докази незаконного тиску на свідків, потерпілого у сторони обвинувачення відсутні, як і підстави припускати що ним можуть бути знищені докази у справі, які зібрані та зберігаються у сторони обвинувачення. При цьому, зазначив, що має добрі відносини з потерпілим ОСОБА_7 , не має наміру переховуватися від суду, впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вважає, що застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження.

Судом встановлено, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 200 КК України. Підставами застосування запобіжного заходу суд визнав обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: існує ймовірність того, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. В ухвалі також вказується на те, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено, що суду не надано достатньо доказів на підтвердження тих обставин, які би свідчили про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими злочину та наявність підстав вважати, що вищенаведені ризики не існують. Тому, суд дійшов висновку про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та не зможе запобігти вищевказаним ризикам. Тому клопотання прокурора задоволено.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 суд констатує, що обвинувачений не вказує у своєму клопотанні будь-яких доводів щодо зміни обставин чи існуючих в провадженні ризиків. При цьому, доводи обвинуваченого про те, що обвинувачений перебуває у добрих відносинах з потерпілим ОСОБА_7 та зареєстрований як переселенець в АДРЕСА_2 , а також не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності не визнані достатньою підставою для зміни запобіжного заходу.

Ухвала суду оскаржується у частині щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 . В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує на незаконність ухвали, просить її скасувати. Стверджує, що місцевим судом прийнято необґрунтоване рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, на момент розгляду клопотання, не існують. Зазначає, що судом не взято до уваги долучені стороною захисту медичні довідки про стан здоров`я апелянта. Вважає, що застосування запобіжного заходу домашнього арешту буде достатньо ефективним заходом забезпечення кримінального провадження. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або визначити заставу, що становить 60 000 грн.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони захисту та сторони обвинувачення, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що вказані сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. Разом із тим, береться до уваги і те, що: сторона захисту не заявляла клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі обвинуваченого ОСОБА_5 і апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого в судове засідання; сторона обвинувачення подала заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушень (позбавлення волі на строк до 10 років); дані про особу обвинуваченого (не працюючий, не одружений, постійного місця проживання не має, зареєстрований у АДРЕСА_3 ); відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процесуальних дій.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про доведення прокурором передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків переховування ОСОБА_5 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, незаконний вплив на потерпілого чи свідків з метою зміни ними показів на його користь, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень, які на даний час не відпали та не зменшилися.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час розгляду судового провадження та запобігання встановлених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стороною захисту не спростовані у суді першої інстанції. При цьому, стороною захисту не надано таких доказів, зокрема й про особу обвинуваченого, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не буде ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів також вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу вигляді тримання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 з урахуванням тяжкості, характеру та конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у тому числі й запобігання настанню встановлених ризиків.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не доведено існування жодного ризику, визначеного у ст. 177 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, у ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано.

Тому, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги долучені стороною захисту медичні довідки про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на потерпілого, свідків чи інших учасників кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема домашній арешт чи визначення застави.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що ОСОБА_5 обвинувачується і у вчиненні кримінального правопорушення, поєднаного з погрозою застосування насильства.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, відмовивши в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх.

Керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 серпня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні внесеному 06.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047, щодо обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 200 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , та продовжено щодо ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 жовтня 2023 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: