ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2787/23 Справа № 208/5481/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7

представник виправної установи ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року було відмовлено у задоволенні подання адміністрації виправної установи щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 .

Як встановлено судом, ОСОБА_7 засуджена 01 липня 2019 року вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за п. 6, 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 73 КК України до 15 років позбавлення волі, штраф у сумі 850 грн. виконувати самостійно. Зараховано до строку відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 14 грудня 2014 року до набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Постановою Касаційного кримінального суду від 20 жовтня 2021 року вирок Заводського районного суду м. Миколаїва від 01 липня 2019 року м. Миколаєва та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року - змінено, виключено із вказаних рішень посилання на призначення покарання в порядку ч. 4 ст.70 КК України.

Початок строку відбування покарання - 14 грудня 2014 року, кінець строку відбування покарання - 22 квітня 2024 року.

Відповідно до характеристики, засуджена з 17 грудня 2014 року перебувала в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», де мала два стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, та двічі заохочувалась у виді оголошення подяки.

23 жовтня 2020 року прибула до державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)». По прибутті працевлаштована в енергомеханічному секторі в бригаді №14, де працює і по теперішній час. Засуджена досить швидко опанувала ремонт швацького та розкрійного обладнання, відповідально ставиться до покладених обов`язків, проявляє ініціативу в роботі, старанна, доведене завдання виконує в повному обсязі, що є взірцем для інших засуджених. Має коефіцієнт трудової участі - 1.0. Норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, дотримується. Стягнень не має. Має два заохочення. Підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими, конфліктних ситуацій не створює. Соціально-корисну ініціативу проявляє. Залучена до програм виховного впливу, тематичні заходи відвідує та бере активну участь в них, можна сказати, що в свідомості засудженої відбулись позитивні зміни. З рідними підтримує доброзичливі стосунки. Питання побутового влаштування після звільнення вирішено позитивно.

На підставі встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наявна лише формалізована підстава застосування до засудженої ст. 81 КК України, така як фактичне відбуття нею 3/4 частини встановленого вироком суду строку покарання, однак своєю сумлінною поведінкою засуджена не довела в повній мірі, що досягла мети покарання та стала на шлях виправлення, а відтак застосування до неї ст. 81 КК України суд вважає передчасним.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Засуджена в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року - скасувати та постановити нову, якою застосувати до неї положення ст. 81 КК України, мотивуючи такі вимоги тим, що своєю сумлінною поведінкою за час відбування покарання довела, що заслуговую на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Зокрема, засуджена вказує, що по прибуттю до виправної установи одразу була залучена працювати слюсарем-ремонтником і за сумлінне ставлення до праці має 2 заохочення, проявляє соціально-корисну ініціативу, з липня 2022 року добровільно виконує обов`язки днювальної, приймає активну участь у життєдіяльності виправної установи та організації дозвілля, має міцні соціальні зв`язки, про вчинений злочин шкодує.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджена апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги засудженої заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів особової справи, ОСОБА_7 засуджена 01 липня 2019 року вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за п. 6, 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 73 КК України до 15 років позбавлення волі, штраф у сумі 850 грн. виконувати самостійно. Зараховано до строку відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 14 грудня 2014 року до набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Постановою Касаційного кримінального суду від 20 жовтня 2021 року вирок Заводського районного суду м. Миколаїва від 01 липня 2019 року м. Миколаєва та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року - змінено, виключено із вказаних рішень посилання на призначення покарання в порядку ч. 4 ст.70 КК України.

Початок строку відбування покарання - 14 грудня 2014 року, кінець строку відбування покарання - 22 квітня 2024 року.

Відповідно до характеристики, засуджена з 17 грудня 2014 року перебувала в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», де мала два стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, та двічі заохочувалась у виді оголошення подяки.

23 жовтня 2020 року прибула до державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)». По прибутті працевлаштована в енергомеханічному секторі в бригаді №14, де працює і по теперішній час. Засуджена досить швидко опанувала ремонт швацького та розкрійного обладнання, відповідально ставиться до покладених обов`язків, проявляє ініціативу в роботі, старанна, доведене завдання виконує в повному обсязі, що є взірцем для інших засуджених. Має коефіцієнт трудової участі - 1.0. Норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, дотримується. Стягнень не має. Має два заохочення. Підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими, конфліктних ситуацій не створює. Соціально-корисну ініціативу проявляє. Залучена до програм виховного впливу, тематичні заходи відвідує та бере активну участь в них, можна сказати, що в свідомості засудженої відбулись позитивні зміни. З рідними підтримує доброзичливі стосунки. Питання побутового влаштування після звільнення вирішено позитивно.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також приймаючи до уваги те, що засуджена за весь час відбування покарання, з 2014 року, хоча і працює на підприємстві виправної установи, проте має лише 4 заохочення, з яких 2 - за поведінку і 2 за ставлення до праці, що свідчить про недостатньо активну поведінку останньої за час відбування покарання та не дає підстав стверджувати про досягнення засудженою мети покарання і її виправлення. При цьому, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що засуджена має КТУ 1.0, тобто, середній, що свідчить про недостатньо відповідальний та сумлінний підхід засудженої до своїх трудових обов`язків.

Наявна формалізована підстава застосування до засудженої ст. 81 КК України у виді відбуття нею 3/4 строку призначеного покарання, на думку колегії суддів, не є беззаперечною для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, враховуючи той факт, що засудженій було зараховано до строку відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 14 грудня 2014 року до набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Також, колегія суддів приймає до уваги той факт, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, а саме, за умисне вбивство, які у відповідності до ст. 3 Конституції України визнаються найвищою соціальною цінністю.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що засуджена в недостатній мірі довела своє виправлення, щоб беззаперечно стверджувати про досягнення нею мети покарання та усвідомлення суспільної небезпеки вчиненого особливо тяжкого злочину, її готовності до соціальної адаптації без посягань в подальшому на життя та здоров`я оточуючих, а відтак і підстав для застосування положень ст. 81 КК України суд апеляційної інстанції не вбачає. Посилання засудженої на наявність в неї міцних соціальних зв`язків не є вирішальними під час перевірки наявності підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки тільки доведеність факту сумлінної поведінки та виправлення засуджених впливає на прийняття рішення судами щодо застосування вимог ст. 81 КК України.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4