У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2386/23

№ 1-кп/183/1110/23

20 червня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

особи щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5

розглянув у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000821відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби по мобілізації, номера обслуги 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

щодо суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2022 року № 46 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 і вважати таким, що приступив з 02.03.2022 року до виконання у військовій частині НОМЕР_1 службових обов`язків відповідно до займаної посади.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Однак, 27 червня 2022 року, солдат ОСОБА_5 , не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, виписався з Центральної районної лікарні м. Барвінкове Харківської області, де перебував на лікуванні з 30.04.2022 року, та не прибув вчасно на службу без поважних причин до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

01 грудня 2022 року солдата ОСОБА_5 було затримано за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 , внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 27 червня 2022 року, солдат ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 01 грудня 2022 року.

Це суспільно небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України.

27 лютого 2023 року на розгляд Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області від прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону надійшло клопотання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Висновком судово-психіатричної експертизи № 20 від 11.01.2023 року, проведеною Дніпропетровською філією судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» судово-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_5 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_5 , можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння.

За своїм психічним станом ОСОБА_5 у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину свою не визнав, вказав, що він з лютого 2022 року по травень 2022 року проходив військову службу. Після поранення, був направлений в м. Харків в Барвінківську лікарню на лікування, бо мав контузію. Лікувався, але йому не надали лікарняний. Був виписаний з лікарні у червні місяці 2022 року, після чого поїхав додому, де продовжив лікуватися амбулаторно. Про те, що він виписався, командирів не повідомляв, оскільки у нього не було з ними зв`язку. Органи ВСП прийшли до нього додому, його забрали та відвезли в м. Дніпро до військової прокуратури. Наміру залишати військову частину у нього не було.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 посилався на недоведеність вини його підзахисного, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання.

Законний представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 погодилася із клопотанням, враховуючи висновок експерта просила застосувати відносно ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини, суд вважає, що це суспільно небезпечне діяння, за обставин викладених у клопотанні, вчинено ОСОБА_5 , що повністю підтверджується такими доказами:

- показами свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні показала, що вона працює на посаді діловода у в/ч НОМЕР_2 . Пам`ятає, що після того, як надійшла довідка про СЗЧ ОСОБА_5 від старшого підрозділу,вона зареєструвала її в журналі про самовільне залишення військової частини. Ця довідка подається в паперовому вигляді, вона її реєструє і передає командиру. Вона фізично знаходилася на робочому місці у військовій частині НОМЕР_1 . Відділ знаходиться на території військової частини;

- показами свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні показала, що вона працює на посаді офіцера відділення морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 . Вона веде базу військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину. Вказана інформація передається їй у виді довідки, складеної командиром батальйону. Ці довідки реєструються, а вона вносить їх в базу. В кінці червня 2022 року їй була надана довідка про самовільне залишення в/ч ОСОБА_5 . Після проведення службового розслідування вони зазвичай направляють документи до ДБР для прийняття рішення. Акт службового розслідування, вшита довідка, накази, вони всю цю справу офіційною поштою або особисто відвозять в ДБР;

- показами свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні показала, що вона перебуває на посаді майстра ремонтно-відновлювального батальону, однак фактично працює у відділі діловодства. Літом 2022 року їй стало відомо про СЗЧ ОСОБА_5 . Після реєстрації довідки про СЗЧ ОСОБА_7 , вона несе документи командиру на підпис. Потім всі ці документи підшиваються і відправляються керівництву. Проводиться службове розслідування, після чого всі ці документи повертаються до них;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.11.2022 року № 0000821, відповідно до якого 27.06.2022 року номер обслуги 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_5 , з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до теперішнього часу до місця служби не повертався (а.п.45);

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.03.2022 року № 46 про зарахування молодшого сержанта військової служби по мобілізації ОСОБА_5 до списків особового складу частини на всі види забезпечення (а.п. 48);

- направленням на стаціонарне лікування, обстеження, консультацію у в/ч № НОМЕР_3 від 30.04.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_5 був направлений на лікування (а.п.53);

- актом службового розслідування заступником командира 1 механізованого батальйону з морально психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2022 року майора ОСОБА_10 за фактом нез`явлення на службу без поважних причин в умовах воєнного стану військовослужбовцем по мобілізації молодшим сержантом ОСОБА_5 (а.п.49-52);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів, від 20.12.2022 року відповідно до якого слідчому було надано доступ до медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_5 № 009214, п`ять історій хвороб №№ 3249, 3423, 76, 2958, 1004 (а.п. 81-82);

- висновком судово-психіатричного експерта № 20 від 11.01.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_5 в період часу, що відноситься до інкримінованого діяння, страждав і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної.

Зазначений висновок підтверджується анамнестичними відомостями, даними матеріалів кримінального провадження, медичною документацією про появу та розвиток у іспитованого особистісних особливостей, характерних для шизофренічного процесу, таких як егоцентричність, ригідність, емоційне збіднення, нездатність до цілеспрямованої діяльності, труднощі спілкування, соціальна дезадаптація; про виникнення у нього в 2015 році психотичного стану маячної структури з афективними порушеннями, ідеаторними розладами з наростанням в подальшому специфічних для шизофренії змін особистості у вигляді загрубіння емоційних проявів (одноманітність, монотонність, формальність), падіння енергетичного потенціалу, дизгармонії психічного складу, емоційної дефіцитарності, що зумовили соціальну його соціальну аутизацію, неодноразові госпіталізації до психіатричного стаціонару, перебування на обліку психіатра за місцем мешкання.

Зазначений висновок підтверджується також результатами даного психіатричного обстеження, що виявили у іспитованого маячні ідеї відношення, особливого значення, галюцинатроні розлади, характерні для шизофренічного процесу порушення мислення (аморфність, розірваність), емоційно-вольової сфери (одноманітність, неадекватність емоційних реакцій) в поєднанні з грубими порушеннями критичних і адаптаційних здібностей.

Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відносяться до інкримінованого йому діяння.

За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

За своїм психічним станом, відповідно до ст.92 КК України, потребує примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги (а.п. 84-87).

Отже, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у клопотанні, мало місце вищезазначене суспільно небезпечне діяння, яке вчинене ОСОБА_5 .

При цьому, суд звертає увагу на наступне.

При вирішенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру суд вирішує зокрема питання чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено воно особою, щодо якої розглядається питання про застосування примусових заходів медичного характеру; чи вчинено воно особою, щодо якої розглядається питання про застосування примусових заходів медичного характеру у стані неосудності (ст. 513 КПК України).

Таким чином, встановлення суб`єктивної сторони кримінального правопорушення під час вирішення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру діючим кримінальним процесуальним законом не передбачено.

А тому, суд вважає за необхідне виключити з тексту клопотанняпро застосування примусових заходів медичного характеру, викладеного стороною обвинувачення, наступне формулювання: «…усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби…».

Разом із тим, як убачається з матеріалів кримінального провадження (висновок судово-психіатричної експертизи № 20 від 11.01.2023 року) ОСОБА_5 в період інкримінованого йому діяння страждав і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїчної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відносяться до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Статтями 511, 512 КПК України передбачено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння. Види примусових заходів медичного характеру визначені ст. 94 КК України.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, такі примусові заходи медичного характеру: госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Отже, з урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000821 від 17 листопада 2022 року відносно ОСОБА_5 обґрунтоване, тому підлягає задоволенню.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 , необхідно продовжити до набрання ухвалою законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 292, 371, 372, 376, 392, 395, 508, 512, 513, КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000821 від 17 листопада 2022 року відносно ОСОБА_5 , за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (м. Дніпро, вул. Бєхтєрєва, 1) зі звичайним наглядом.

Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді поміщення до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради до набрання ухвалою законної сили.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1