ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/929/23
Провадження №1-кс/477/437/23
УХВАЛА

про арешт майна

07 червня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000295 від 18 листопада 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364-1, частиною першою статті 204 КК України про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2023 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області засобами поштового зв`язку надійшло клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000295 від 18 листопада 2022 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що було вилучено 10 травня 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «Toyota land cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження №0000295, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 18 листопада 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364-1, частиною першою статті 204 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що представники ТОВ «Ойл Ультра» та ТОВ «Ойл Ультра плюс», незаконно транспортують, зберігають з метою збуту та здійснюють збут незаконно виготовлених підакцизних товарів.

10 травня 2023 року в ході проведення обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «Toyota land cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_4 , 01 березня 1983 року, який відповідно до встановлених досудовим розслідування обставин, є директором та власником ТОВ «Ойл Ультра», було виявлено та вилучено майно, а саме: грошові кошти.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що був здійснений на підставі ухвали слідчого судді може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, прокурор звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою збереження речового доказу.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 у своїх запереченнях на клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, посилаючись на те, що прокурором не надано доказів, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України; докази, що слугували підставою для внесення відомостей до ЄРДР та проведення слідчих дій є недопустимими через порушення норм КПК та інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України. Оскільки поданим клопотанням не підтверджено факту вчинення кримінального правопорушення, тому і підстав для накладення арешту на майно немає.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання без його участі. Крім того просив долучити до клопотання постанову слідчого від 11 травня 2023 року про визнання речей та документів, що були вилучені в ході проведення обшуків 10 травня 2023 року речовими доказами

Представник третьої особи, стосовно майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надіславши свої заперечення на клопотання про арешт майна, у яких також, просив у задоволенні клопотання відмовити. В доповнення раніше поданих заперечень вказував, що вилучені під час обшуку грошові кошти не наділені ознаками речового доказу, так як набуті від законної діяльності ОСОБА_4 є його заощадженнями та коштами, отриманими в борг. В підтвердження своїх доводів, долучив до заперечення договір позики від 08 лютого 2023 року та довідку про нараховану і виплачену заробітну плату, що на його думку підтверджує законність походження вилучених грошових коштів.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що 18 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за частиною другою статті 364-1 КК України (кримінальне провадження №0000295) за фактом умисного з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою, такої юридичної особи, своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним правам та інтересам.

В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000295 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статі 364-1 КК України, здобуто докази, щодо вчинення дій посадовими особами суб`єкта господарської діяльності недержавної форми власності направлених на незаконне придбання, транспортування, зберігання з метою збуту та подальший збут підакцизних товарів, що охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною першої статті 204 КК України, про що 03 квітня 2023 року внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117.

Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що представники ТОВ «Ойл Ультра» та ТОВ «Ойл ультра плюс», умисно з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, здійснюють використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним правам та інтересам; та незаконно транспортують, зберігають з метою збуту та здійснюють збут незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Відповідно до матеріалів клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що керівництво ТОВ «Ойл Ультра», директором та власником якого є ОСОБА_4 , налагодив схему реалізації пального за готівкові кошти з використанням різних видів палива, керосину, домішок та інших хімічних елементів. Так, ОСОБА_4 використовуючи водіїв ТОВ «Ойл ультра плюс» та вантажні автомобілі які належать йому, ОСОБА_5 , та іншим особам, здійснює поставку оливи, керосину та абсорбенту газоконденсатного до належних йому АЗС, де здійснюється змішування зазначених компонентів з метою їх реалізації під виглядом палива дизельного «Євро-5», який таким фактично не являється.

23 грудня 2022 року органом досудового розслідування проведено контроль за вчиненням злочину у формі контрольної закупки, в ході якої на АЗС підконтрольній ТОВ «Ойл Ультра» закуплено рідину з характерним запахом дизельного палива, об`ємом 5 літрів, яку було поміщено до пластикової ємності об`ємом 5 літрів, яка в свою чергу була опечатано пломбою №ХТН А 463507.

Того ж дня, проведено аналогічний контроль за вчиненням злочину у формі контрольної закупки, в ході якого на іншій АЗС підконтрольній ТОВ «Ойл Ультра» закуплено рідину з характерним запахом дизельного палива, об`ємом 5 літрів, яку було поміщено до пластикової ємності об`ємом 5 літрів, яка в свою чергу була опечатано пломбою №ХТН А 463508.

З метою ідентифікації зазначеної рідини 10 лютого 2023 року постановою слідчого призначено дослідження фізико-хімічних показників речовини (рідини), виконання якого було доручено ДП «Державна паливна компанія «МАСМА» Міністерства енергетики України.

Згідно висновку експерта №59 та №60, рідина яка знаходиться в пластиковій ємності з пломбою №ХТН А 463507 та в пластиковій ємності з пломбою №ХТН А 463508 не може бути ідентифікована, як паливо дизельне відповідно до ДСТУ, та є середнім дистилятом.

Відповідно до договорів поставки №94/22 від 28 березня 2022 року, 404/22 від 26 вересня 2022 року та товаро-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів №РН-1635 від 16 грудня 2022 року, №РН-1635 від 21 грудня 2022 року, №РН-1635 від 25 грудня 2023 року відпуск нафтопродуктів ТОВ «Ойл Ультра» та ТОВ «Ойл ультра плюс» здійснювався безпосередньо ТОВ «Алекспром», за адресою здійснення підприємницької діяльності останнього в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Берегового, 37, що свідчить про походження неякісного/фальсифікованого пального та його розповсюдження зокрема й указаним підприємством.

10 травня 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «Toyota land cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є директором та власником ТОВ «Ойл Ультра» було виявлено та вилучено майно, згідно переліку.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 11 травня 2023 року, майно, вилучене в ході обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «Toyota land cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000295 від 18 листопада 2022 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 15 травня 2023 року звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи положення статті 64-2 КПК України у сукупності з положенням частини третьої статті 170 КПК України, спів ставляючи дані норми з нормами статті 98 КПК України, на майно, що було вилучено у ході обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «Toyota land cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , може бути накладено арешт, за умови відповідності вилученого майна, ознакам, що визначені статтею 98 КПК України.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження формує внутрішнє переконання про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364-1, частиною першою статті 204 КК України, які полягають у незаконній діяльності спрямованій на незаконне придбання та реалізацію підакцизних товарів, а також придбання та реалізацію пального низької якості (фальсифікованого пального).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що умова накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів за положеннями частини третьої статті 170 КПК не містить таку вимогу її застосування як оголошення підозри у кримінальному провадженні певній особі, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна або вчиненням кримінального правопорушення будь-якого ступеня тяжкості. Про доведеність існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення може свідчити сам факт здійснення за певними фактичними обставинами досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР, та відповідні матеріали цього провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя на підставі описаних у клопотанні обставин кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження та за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку, що за описаних фактичних обставин могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене відповідною нормою особливої частини Кримінального Кодексу.

Матеріали досудового розслідування містять достатні відомості вважати, що до вчинення кримінального правопорушення можуть бути причетні посадові особи ТОВ «Ойл Ультра», працівники цього товариства та інші залучені до діяльності цього ж товариства особи.

Відповідно до товаро транспортної накладної №РН-1635 від 16 грудня 2022 року, №РН-1635 від 21 та 25 грудня 2022 року, ТОВ «ОЙЛ Ультра» здійснило закупівлю нафтопродуктів у ТОВ «Алекспром», на підставі укладених 28 березня 2022 року, 26 вересня 2022 року договорів поставки.

За результатами проведення негласних слідчих дій, що оформленні протоколом про результати візуального спостереження за річчю від 06 та 22 лютого 2023 року, під час візуального спостереження за річчю 22 грудня 2022 року, 26 грудня 2022 року, 17, 19, 24, 27 січня 2023 року зафіксовано перевезення нафтопродуктів вантажним транспортними засобом, марки DAF, у складі напівпричепа та розвантаження речовини, що перебувала всередині цистерни до підземних ємностей АЗС «Ойл Ультра» за адресами розташування заправних станцій належних ТОВ «Ойл Ультра» на території Миколаївської та Херсонської областей, зокрема в с. Троїцьке, вул. Космонавтів, 40; м. Первомайськ, вул. Богопільського, 106; місто Миколаїв, вул. Морехідна1/3В; с. Нечаяне, вул. Степна, 5; м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 115.

За рапортами працівників УСР, що долучені до матеріалів клопотання, а також з перелічених вище доказів вбачається, що отримані на підставі договорів з ТОВ «Алекспром» нафтопродукти, перевозилися транспортними засобами, що перебували у фактичному користуванні ТОВ «Ойл Ультра» та розподілялися поміж автозаправних комплексів також належних ТОВ «Ойл Ультра», де в подальшому здійснювалася їх реалізація.

Перелічені вище докази у сукупності з обставинами, встановленими слідчим суддею під час розгляду клопотання свідчать про те, що на автозаправних станціях, що належать ТОВ «Ойл Ультра» могло реалізовуватися пальне низької якості,

Зазначені вище матеріали клопотання у сукупності свідчать про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення дій, що мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364-1, частиною першою статті 204 КК України.

На даному етапі досудового розслідування триває ряд слідчих дій, встановлюється коло осіб причетних до вчинення злочину, їх роль у придбанні, реалізації підакцизних товарів, а також придбанні та реалізації пального низької якості (фальсифікованого пального).

У відповідності до частини сьомої статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Слідчим суддею встановлено, під час обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «Toyota land cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 який перебуває у володіння ОСОБА_4 слідчим вилучено грошові кошти загальною сумою 102 750 грн. При цьому, звертаючись із цим клопотанням прокурор просив накласти арешт на вилучене майно вищевказані грошові кошти з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає належними доводи прокурора у цій частині, та вважає, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, а саме отримання прибутку від реалізації фальсифікованого пального в тому числі й за готівкові кошти, у особи ( ОСОБА_4 ), який є безпосереднім керівником підприємства та здійснює безпосереднє постачання пального та отримує грошові кошти за його придбання могли бути грошові кошти, що отримані від цієї діяльності, з огляду на що на думку слідчого судді наявні підстави вважати вилучені грошові кошти речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається достатність підстав, вважати вилучене майно (грошові кошти) засобами та/або знаряддями вчинення кримінального правопорушення, та їх відповідність критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Також на думку слідчого судді, наявні підстави вважати, що вказане майно могло бути здобуто незаконним шляхом, що може мати своїм наслідком застосування до нього спеціальної конфіскації.

Посилання представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 , щодо законності походження цих коштів, слідчий суддя сприймає критично, виходячи з такого.

Відповідно до наданої представником довідки №22/1 від 22 травня 2023 року ОСОБА_4 працює на посаді директора ТОВ «Ойл Ультра» з 30 липня 2020 рок по даний час.

Відповідно до довідки №УЛ00-000004 від 30 квітня 2023 року за період роботи на посаді директора ТОВ «Ойл Ультра» ОСОБА_4 отримуючи заробітну плату у незначному розмірі, отримав у сукупний дохід за період з липня 2020 року по квітень 2023 року 238 429 грн з яких відбулося відрахування обов`язкових податків та платежів у сумі 46 493 грн.

Сума коштів отримана ОСОБА_4 до виплати за три роки його роботи на підприємстві становить 191 935 грн.

Заперечуючи проти клопотання прокурора, представник ОСОБА_4 серед іншого вказував на ту обставину, що вилучені грошові кошти є його особистими заощадженнями, які він заощадив, відкладаючи частину заробітної плати.

У свою чергу представник ОСОБА_4 також вказує на те, що на утриманні ОСОБА_4 перебуває дружина та двоє дітей, один з яких досяг повнолітнього віку та навчається у вищому навчальному закладі міста Києва.

Співставляючи дані доводи представника, слідчий суддя вважає, що такі не відповідають матеріалам клопотання, та реаліям життя протягом 2020-2023 року. Отримуючи заробітну плату у розмірі, що є меншим від шести тисяч гривень на місяць та маючи на своєму утриманні двох дітей, проживаючи в місті Миколаєві та оплачуючи навчання дитини в місті Києві, здається сумнівною можливість у таких реаліях заощадити кошти у розмірі, який перевищує річний дохід особи та є неадекватним відображенням дійсності.

Крім того, заперечуючи проти задоволення клопотання, представник ОСОБА_4 посилався також на наявність у нього боргових зобов`язань перед третьою особою, у якої він за договором позики від 08 лютого 2023 року отримав у борг 500 000 грн.

Досліджуючи наданий договір, останній слідчим суддею також сприймається критично, оскільки ним не доводиться законність походження цих коштів, не підтверджено їх набуття ОСОБА_4 у законному порядку, а також з огляду на те, що указаний договір не містить відомостей щодо фактичної передачі грошових коштів, та не посвідчений нотаріально, що викликає сумніви у його достовірності, тобто презумпція належності речей, визначених родовими ознаками, володільцю майна не спростована.

Більш того, з протоколу обшуку від 10 травня 2023 року вбачається, що під час обушку вилучено грошові кошти розфасовані пачками у яких знаходилися купюри різного невеликого номіналу. Натомість в разі отримання у позику грошових коштів у розмірі 500 000 грн, сумнівним здається факт надання коштів у позику купюрами по 100 та 200 гривень.

В даному випадку здається більш правдивим отримання вилучених коштів саме від здійснення роздрібною торгівлі підакцизними товарами, що обумовлено й посадою ОСОБА_4 та його особою як власника товариства, що здійснює таку діяльність.

Встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучене майно відповідає ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України.

З огляду на положення частини другої, третьої статті 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, доводи представника третьої особи про те, що в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалів не доведено, що зазначене вище майно використовувалося в злочинній діяльності чи набуте злочинним шляхом, не можуть бути підставою для відмови у накладенні арешту на майно, з наведених вище обставин та у зв`язку з тим, що перевірка використання вилучених при обшуку речей на предмет їх можливого використання в ході протиправної діяльності, наявності в них ознак речових доказів, тощо можлива лише в ході проведення відповідних слідчих та процесуальних дій в межах кримінального провадження. Тому твердження про відсутність відношення вказаного майна до кримінального провадження, враховуючи стадію кримінального провадження, вбачається передчасним.

Слідчим суддею також відхиляться доводи представника третьої особи, щодо недопустимості долучених до клопотання доказів, як таких, що отримані з порушенням вимог процесуального закону при проведенні досудового розслідування з огляду на те, що оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. На стадії досудового розслідування визнання доказів слідчим суддею, судом недопустимими можливо лише у випадках, коли такі докази отримані внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини, а їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого розслідування чи судового розгляду або шляхом надання додаткових матеріалів, які вже є у розпорядженні сторони кримінального провадження. Тобто, висновок про недопустимість відповідного доказу є категоричним навіть із врахуванням відповідних особливостей стадії досудового розслідування. Слідчий суддя на стадії досудового розслідування може визнати недопустимими лише очевидно недопустимі докази, порушення збирання яких не може бути спростоване будь-якими іншими матеріалами. Однак, доводи представника не свідчать про очевидну і категоричну недопустимість зазначених доказів, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи представника третьої особи про неналежний відбір зразків рідини під час проведення негласних слідчих дій у формі контролю за вчиненням злочину слідчий суддя також вважає необґрунтованими, оскільки зазначені порушення, якщо і були допущені не відноситься до порушень, пов`язаних з істотним та очевидним порушенням прав та свобод людини, та не може ставити під сумнів достовірність результатів такої слідчої дії, а може лише бути підставою для оспорювання отриманих на підставі цих зразків висновків експерта, тож підстав для визнання доказів, здобутих на етапі досудового розслідування не вбачається.

З урахуванням зазначеного, підстав, передбачених статтями 87-89 КПК щодо визнання доданих до клопотання доказів недопустимими під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено, а тому на стадії досудового розслідування зазначені доводи є передчасними.

Слідчий суддя вважає належними доводи прокурора, що на даному етапі досудового розслідування існує потреба у накладені арешту на майно з метою збереження речових доказів.

На переконання слідчого судді, додані до клопотання прокурора матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для забезпечення збереження речового доказу та з метою запобігання можливості його приховування, знищення або перетворення. Прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи року частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

З метою збереження речових доказів, накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 10 травня 2023 року в ході проведення обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «Toyota land cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

грошові кошти в загальному розмірі 102 750 (сто дві тисячі сімсот п`ятдесят) гривень

із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7