Справа № 392/772/23
Провадження № 1-кп/392/190/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000607 від 09.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Левківка, Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого неофіційно охоронником на пасіці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що відповідно до ст.89 КК України не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В середині листопада 2022 року, точної дати слідством та судом не встановлено, ОСОБА_3 погодився на пропозицію ОСОБА_5 , щодо проведення ремонтних робіт в її домоволодінні, за адресою: АДРЕСА_3 та в цей період проживав з дозволу потерпілої в приміщенні її літньої кухні. В подальшому, близько 11.00 годин ОСОБА_3 достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який Указом Президента № 58/2023 від 19.02.2023 продовжено строком на 90 діб, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, пройшов до приміщення літньої кухні, куди мав доступ, звідки таємно викрав велосипед марки «RIDE ROMB» вартістю 4554, 24 гривень та алюмінієвий бідон ємкістю 40 л. вартістю 437,50 грн, відповідно до висновку експерта судової товарознавчої експертизи №2051 та належать потерпілій ОСОБА_5 .

Після чого, з викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення пішов та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4992,04 грн.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не заперечував щодо фактичних обставин кримінального правопорушення та показав, що у листопаді 2022 року точної дати не пам`ятає, з дозволу ОСОБА_5 , десь протягом тижня, проживав у неї в літній кухні по АДРЕСА_3 , оскільки мав робити ремонт в її домоволодінні. Коли нікого не було вдома викрав велосипед та алюмінієвий бідон, який продав за 500-600 грн, кошти витратив на власні потреби (придбав ліки), на велосипеді поїхав в с. Торговиця Новоархангельсього району, де проживає його дочка та залишив його у себе. Потерпіла телефонувала та запитувала з приводу викраденого ним майна, на що він обіцяв повернути, проте велосипед повернув через декілька місяців, коли приїхали працівники поліції.

У вчиненому щиро кається, запевняв суд, що зробив відповідні висновки, готовий нести покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення. Просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що учасники провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, та вивченням характеризуючих даних на особу, визнавши недоцільним вивчення письмових доказів у провадженні.

Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

З`ясувавши позиції прокурора та обвинуваченого, а також позицію потерпілої, викладену у заяві на адресу суду, яка претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, оскільки майно їй повернуто під час досудового розслідування, призначення покарання винесла на розсуд суду, проти якої не заперечувала, суд дійшов висновку про правильність кваліфікації досудовим слідством дій ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд призначає покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання. При цьому покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю кримінального правопорушення, обставинами скоєного, особою винного.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів.

Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що за місцем проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується посередньо, працює неофіційно охоронником, розлучений, на обліках у кабінетах лікарів психіатра та нарколога КНП «Маловисківська лікарня» не перебуває, такий, що відповідно до ст.89 КК України не має судимостей.

Обставинами, відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, у виді позбавлення волі в межах санкції статті ч. 4 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім, на думку суду, для його виправлення та попередження нових злочинів.

Однак враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 бажає виправитися, розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, надав правдиві та послідовні показання, негативно оцінює вчинене ним кримінальне правопорушення, демонструє готовність понести заслужене покарання, а також враховуючи позицію потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченому (залишила вирішення даного питання на розсуд суду), враховуючи, що викрадене майно повернуте потерпілій, яка не має жодних претензій майнового характеру, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України не встановлено.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувати.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази велосипед «RIDE ROMB», що повернуто під розписку власнику ОСОБА_5 - вважати повернутим законному володільцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинувачен(ому)ій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_7

суддя