Справа № 646/3304/23
№ провадження 1-кп/646/469/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за № 0001324 з обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозова, Кегичівського району, Харківської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаного, який проходить військову службу за мобілізацією, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 48 від 04.03.2022, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата, обвинуваченого ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . З 04.03.2022 обвинувачений, справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язують обвинуваченого захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішніми служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 4.03.1999 № 548-ХІУ (зі змінами), ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, обвинувачений під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст. ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.04.2022, строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується " з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год.30 хв. 21.11.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год.30 хв. 19.02.2023 строком на 90 діб.

Однак, обвинувачений під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Так, обвинувачений, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом укради від 24.03.1999 № 548-ХІУ, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

При цьому, обвинувачений, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді номера обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 12.10.2022 під час доходження військової служби вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, без дозволу командування та поважних причин, в умовах воєнного етану вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та довести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, діючи в умовах воєнного стану 12.10.2022 самовільно залишив місце несення служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_3 .

В подальшому, 21.10.2022 року, обвинувачений прибув до місця розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 12.10.2022 року обвинувачений умисно, в умовах воєнного стану, без поважних причин самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_3 , та незаконно перебував за його межами до 21.10.2022 року.

При цьому, обвинувачений, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді номера обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 13.11.2022 під час проходження військової служби вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, без дозволу командування та поважних причин, в умовах воєнного стану вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, діючи в умовах воєнного стану 13.11.2022 самовільно залишив місце несення служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_3 .

В подальшому, 11.05.2023 року, обвинувачений самостійно прибув до правоохоронного органу, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 13.11.2022 року обвинувачений умисно, в умовах воєнного стану, без поважних причин самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_3 , та незаконно перебував за його межами до 11.05.2023 року.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, пояснивши, що дійсно двічі самостійно залишав місце дислокації військової частини. Щиро кається у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі, в також те, що ним не оспорюються фактичні обставини справи, які зазначені в обвинувальному акті, обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, у суду відсутні сумніви в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, тому відповідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежився поясненнями обвинуваченого та вивченням даних про його особу, без дослідження інших письмових доказів, які стосуються фактичних обставин справи.

Таким чином, суд вважає обвинуваченого ОСОБА_3 винним в самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби) та кваліфікує його дії за ст.407 ч.5 КК України.

Вирішуючи питання про покарання, судом враховується характер та ступінь суспільної небезпеки, особистість обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

На обліку у лікаря нарколога та психіатра обвинувачений не знаходиться, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір обвинуваченого страждає на тяжку хворобу. Обвинувачений раніше судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд бере до уваги обставини вчинення злочину, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, також мотивацію вчиненого ним кримінального правопорушення, особистість обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд, з метою досягнення виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, вважає необхідним призначити йому покарання, пов`язане з позбавленням волі в межах санкції ст.407 ч.5 КК України.

Враховуючи декілька, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особистостей винного, суд вважає, доцільним призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті 407 ч.5 КК України, тобто застосувати правила ст.69 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, спів розмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому залишити раніше обраний до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 615, 368, 370, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.407 ч.5 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 01.06.2023 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , залишити раніше обраний, до набрання вироком законної сили.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченому в цей же строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Повний текст вироку виготовлено 28.07.2023 року.

Суддя: ОСОБА_1