В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України,з середньою освітою,неодруженого,офіційно не працюючого,мешкає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ,раніше судимого

- 08.10.2015 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинання покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2015 визначене покарання 3 роки позбавлення волі. Початок строку: 23.06.2015 року, кінець строку: 15.11.2017 року покарання З роки позбавлення волі. Початок строку: 23.06.2015 року, кінець строку: 15.11.2017 року.

- 22.12.2017 Вільнянським районним судом Запорізької області за ст. 391 КК України до 6 місяців арешту. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань за сукупністю вироків Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2015 року та даного вироку - остаточне покарання у вигляді 7 місяців 12 днів позбавлення волі. Згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 31.05.2017 по 20.06.2017 включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, та 21.06.2017 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі. Визнаний судом таким, що відбув покарання за даним вироком, звільнений з під варти в залі суду. Вирок набрав законної сили 22.01.2018

у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

Встановив:

17 жовтня 2022 року приблизно 12 годині 00 хвилин, у період дії (в умовах) воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24,02.2022, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, строк дії якого продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022,№341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022,затвердженими Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022, №2212-ІХ від 21.04.2022, №2263-IX від 22.05.2022, №2500-ІХ від 15.08.2022, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, знаходячись біля магазину «Економ клас» за адресою: місто Запоріжжя, Шевченківський район, проспект Моторобудівників, 11, таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме : генератор бензиновий інверторний Fogo F3001iS 2/3 кВт в корпусі червоного кольору, вартістю 29 782 гривень 00 копійок.

Після чого ОСОБА_4 з вищезазначеним викраденим майном покинув територію біля магазину «Економ клас» та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 29 782 гривень 00 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення винуватим себе визнав повністю.

Пояснив,що 17.10.2022 р.проходив у дворі буд. АДРЕСА_2 та звернув увагу на генератор біля магазину,який вирішив викрасти. З дому приніс кусачки,за допомогою яких перекусив запобіжний трос,генератор поклав на спину та переніс на ринок по вул.Анголенка,де продав приблизно за 4 000 гр.В цей же день був за крадіжку затриманий працівниками поліції,не приховував своєї причетності до вчинення цього злочину,вказав місце,де продав генератор,який знайшли та повернули потерпілому.У скоєному розкаявся,фактичних обставин справи та доказів,що їх підтверджують,не оспорював.

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинуваченого,які ніким не оспорюються.При цьому суд роз`яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України»,та кваліфікує його дії по ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка),поєднане з проникненням у приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до статей 50,65 КК України особі,яка вчинила злочин, має бути призначено покарання,необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 раніше був судимий,однак має постійне місце проживання, неофіційно працює на ринку вантажником,тяжких наслідків від його дій не настало.

Обставиною,яка пом`якшує покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття у скоєному.

Такі висновки суду ґрунтуються на тому,що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям,послідовно визнає винуватість у скоєнні злочину,своїми активними діями сприяв органам слідства з`ясувати обставини вчинення злочину,повернув викрадене майно потерпілому,який не заявив до нього матеріальних претензій.

Потерпіла особа не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого.

Обставин,що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України ,судом не встановлено.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого,його ставлення до скоєного, суд прийшов до висновку, що з метою захисту інтересів суспільства, запобігання вчиненню нових правопорушень,обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції статті 185 ч.4 КК України та застосувати до нього ст.75,76 КК України,оскільки обвинувачений не становить небезпеки для суспільства,дає критичну оцінку своїм діям, що вказує на свідоме бажання стати на шлях виправлення,тому забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання,але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами з питань пробації протягом іспитового строку,який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування,що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

Призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ ,викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 р.,в яких ЄСПЛ зазначив,що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним,якщо встановлено,що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 р.ЄСПЛ вказав,що для того,щоб втручання вважалося пропорційним,воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду,призначення обвинуваченому такого покарання справедливим,співмірним і достатнім для його виправлення,кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим,так і іншими особами,а також буде відповідати таким принципам Конвенції,як пропорційність обмеження прав людини,легітимна мета і невідворотність покарання.

Так,у розумінні ЄСПЛ ,покарання повинне встановлювати новий додатковий обов`язок для особи,який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає,що покарання переслідує подвійну мету:покарання і стримування від вчинення нових злочинів,а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтир для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Речовими доказами по даному провадженню,виходячи із змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування,до справи долучені викрадені у потерпілої матеріальні цінності,які відповідно до ст.100 КПК України необхідно залишити їй як власнику.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

До обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.368,374,392,615 КПК України,суд-

Ухвалив:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину,передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75,76 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити,якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Речові докази:

- генератор бензиновий інверторний Fogo F3001iS 2/3 кВт в корпусі червоного кольору,переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 ,залишити йому як власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення,обвинувачем,який тримається під вартою,у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1