Справа № 584/261/22
Провадження №1-кп/584/54/23
УХВАЛА

16.08.2023 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000023 від 14 лютого 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України,

встановив:

У провадженні Путивльського районного суду Сумської області перебуває вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризику, передбаченого пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки строк запобіжного заходу спливає 1 червня 2023 року, підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, який обвинувачуються у вчинені тяжкого та особливо тяжкого злочинів, відсутні, прокурор просив продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Обвинувачений та захисник заперечували щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 10 травня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на підставі ухвал Путивльського районного суду Сумської області від 5 липня 2022 року, Білопільського районного суду Сумської області від 31 серпня 2022 року та Путивльського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2022 року, 15 грудня 2022 року, 9 лютого 2023 року, 4 квітня 2023 року, 30 травня 2023 року та 27 червня 2023 року продовжено до 24 серпня 2023 року.

Частиною третьою ст.331 КПК України встановлено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване до обвинуваченого. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Отже, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд оцінює суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому.

Норми ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК Українипередбачають відповідальність за скоєння кримінальних правопорушень, які за змістом ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів та кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років.

Беручи до уваги характер злочинних діянь, тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання обвинуваченого винним у скоєнні зазначених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки розгляд справи триває, а отже ризики, що були підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не припинили своє існування на теперішній час.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Доводи захисника та обвинуваченого щодо обрання останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є непереконливими.

Натомість посилання прокурора на те, що обвинувачений може переховуватися від суду чи вчинити нове кримінальне правопорушення, на думку суду, є обґрунтованими, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, в тому числі за ч.3 ст.187 КК України, даних про те, що він має джерела для отримання коштів на проживання, суду не надано.

ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Сіренко та інші проти України», «Штепа проти України», «Ноймайстер проти Австрії», «Харченко проти України» акцентує увагу на тому, що для виправдання тривалості тримання особи під вартою державні органи мають оцінювати конкретні факти та розглядати можливість застосування інших запобіжних заходів як альтернативу триманню під вартою. При цьому ЄСПЛ зазначає, що тяжкість висунутих проти особи обвинувачень і ризик її переховування або перешкоджання відповідному розслідуванню, указані як підстава для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не є достатніми при багаторазовому продовженні такого заходу, оскільки з плином часу тривале тримання особи під вартою вимагає додаткового обґрунтування, належного аналізу фактів щодо того, чи є такий запобіжний захід необхідний за цих обставин на відповідній стадії провадження.

Разом з тим, ЄСПЛ зазначає, що суди своїми рішеннями повинні забезпечувати не тільки права особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, а й високі стандарти охоронюваних загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає більшої суворості в оцінці порушень суспільних цінностей.

З огляду на тривалий строк перебування обвинуваченого під вартою можна дійти висновку, що ризик його переховування від суду дещо зменшився.

Однак, враховуючи, що ОСОБА_4 раніше судимий, суд вважає, що ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального проваопорушення є актуальним. При цьому суд зважає на те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , пов`язаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя потерпілої.

Враховуючи, що суду не надано доказів на підтвердження сталих соціальних зв`язків обвинуваченого, наявності у нього постійного місця проживання та джерел доходу, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, внесення якої у такому розмірі, на переконання суду, зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-194, 197 КПК України, суд

ухвалив:

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на шістдесят днів з 15 год. 30 хв. 16 серпня 2023 року по 15 год. 30 хв. 13 жовтня 2023 року включно.

Обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти в разі внесення застави в розмірі 214720 грн. (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень), з покладенням на нього в цьому випадку на цей же строк таких обов`язків:

- прибувати до прокурора кожної середи щотижня;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі звільнення з-під варти він зобов`язаний виконувати покладені на нього судом обов`язки, невиконання яких тягне за собою звернення суми застави в дохід держави та подальшу заміну запобіжного заходу на більш суворий.

Розгляд справи відкласти на 15 год. 00 хв. 19 вересня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1