БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/2109/23
Провадження №1-кс/497/734/23
У Х В А Л А

про повернення клопотання для усунення недоліків

13.09.2023 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого відділення №2 слідчого відділу Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000555 від 09.09.2023 року,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання слідчого відділення №2 слідчого відділу Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене із прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000555 від 09.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України.

З поданого клопотання вбачається, що групою слідчих відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000555, відомості щодо якого 09.09.2023 внесені до ЄРДР за попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст. 246 КК України, за фактом незаконної порубки дерев.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 09.09.2023 року в ході проведення огляду місця події відкритої ділянки місцевості виявлено та вилучено пеньки зі слідами спилу дерев, 92 фрагменти деревини, дві бензопили. Також, в той же день, в кюветі вздовж автомобільної дороги виявлено автомобіль ВАЗ 2106, реєстраційний знак НОМЕР_1 з приєднаним автомобільним причепом без реєстраційного номеру, в якому складені фрагменти деревини, яке також вилучено.

09.09.2023 року постановою слідчого вилучене майно визнане речовим доказом та залучене до матеріалів кримінального провадження.

Заявник зазначає, що вилучені речі зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, є предметом та знаряддям кримінального правопорушення, та мають суттєве значення для встановлення обставин вказаного кримінального проступку та з метою збереження речових доказів, проведення всебічного та повного досудового розслідування, експертиз, просить накласти арешт на вилучене майно, позбавивши його права відчуження, розпорядження та/або користування ним.

Приписами ст. 3 КПК передбачено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які приймають участь в кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження по справі на стадії досудового розслідування. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінально-процесуальної функції, а саме: забезпечення законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на стадії досудового розслідування кримінального провадження.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Стаття 172 КПК встановлює порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, частина 1 зазначеної статті передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання за умови їх належного сповіщення.

При цьому, розгляд такого клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК, можливе виключно щодо майна, яке не було тимчасово вилученим та якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасове вилучення майна відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Як вбачається з поданого клопотання, майно вилучено в ході двох оглядів місця події, тобто майно є тимчасово вилученим.

Відповідно до ст. 135 КПК особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Приписами ст. 136 КПК передбачено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За змістом ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно, вся інформація та дані, визначені у ст.135, ч.2 ст. 171, ч.2 ст.173 КПК України повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Слідчий суддя, перевіривши матеріали поданого клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, вважає, що воно подано з порушенням вимог ст. 170, 171 КПК України.

1. Клопотання не містить контактної інформації особи (осіб), у якої вилучено майно (власника/користувача майна), в обсязі, визначеному ст.135 КПК України для забезпечення можливості повідомлення учасників провадження.

Слідчому необхідно встановити та у клопотанні зазначити контактну інформацію (адресу, номер телефону, тощо) осіб, у яких було вилучено майно (його власників чи користувачів) для забезпечення швидкого сповіщення цих осіб про місце, день та час розгляду клопотання.

В разі об`єктивної неможливості встановити власників чи користувачів вилученого майна слід окремо про це вказати в клопотання із зазначенням причин неможливості встановлення цих осіб.

2. Клопотання не містить обґрунтування арешту майна саме шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування ним у контексті положення ч.11 ст.170 КПК України, з врахуванням розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідками арешту для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (власників майна).

У тому вигляді, в якому клопотання надано до суду, слідчий суддя позбавлений можливості розглянути його та надати оцінку доцільності відмови чи задоволенню клопотання про арешт майна в розумінні положень ч. 1 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

У зв`язку з викладеним, клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна слід повернути слідчому для усунення недоліків в строк, передбачений ч.3 ст. 172 КПК України.

Керуючись ст. ст.170-172 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого відділення №2 слідчого відділу Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене із прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,, про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні за №0000431 від 25.07.2023 року повернути слідчому для усунення недоліків протягом сімдесят двох годин з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1