печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника третьої особи, щодо майна якої накладено арешт ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0000663 від 18.07.2022 року,

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0000663 від 18.07.2022 року, у справі № 757/9446/23-к, а саме:

- квартиру (п`ятикімнатну) загальною площею 201,6 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000;

- квартиру (трикімнатну) загальною площею 80,1 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 000;

- гаражний бокс № НОМЕР_1 загальною площею 59,9 м2, розташований у ГБК «Вільний» за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 000.

Обґрунтовуючи клопотання представник володільця майна зазначає, що арешт на майно накладено необґрунтовано, оскільки ОСОБА_5 не є стороною в кримінальному провадженні, є законним власником зазначеного нерухомого майна, а квартири та гаражний бокс не можуть бути предметом конфіскації. ОСОБА_5 не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження, а майно яке їй належить жодного стосунку до викладених в клопотання про арешт майна, обставин не має.

ОСОБА_5 на момент накладення арешту на її приватну власність не перебувала у шлюбних відносинах з ОСОБА_6 , оскільки їх шлюб було розірвано 09.11.2022, а все майно, на яке накладено арешт, належить ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору про поділ спільного нерухомого майна подружжя від 06.10.2022.

У зв`язку з чим арешт, накладений на нерухоме майно, що на праві приватної власності належить заявнику, підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник третьої особи, щодо майна якої накладено арешт, підтримала клопотання в повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на доводи, зазначені в клопотанні та додатках до нього.

Прокурор до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленим про дату та час проведення судового засідання. Тому, з урахуванням положень ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання за його відсутності.

Заслухавши доводи представника, дослідивши матеріали клопотання та додаткові докази, слідчий суддя встановив такі обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000663 від 18.07.2022 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, за фактами розтрати майна службовими особами ТОВ «Сокар Ел Пі Джи» в інтересах ТОВ «Час Ойл», а саме бітуму нафтового дорожнього марки 70/100 у кількості 2 638,90 тон на загальну суму 38 941 543, 61 грн (з ПДВ), а також легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом службовими особами ТОВ «Час Ойл».

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.03.2023 по справі № 757/9446/23-к накладено арешт на нерухоме майно з метою забезпечення спеціальної конфіскації у кримінальному провадженні № 0000663 від 18.07.2022 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, яке належить на праві власності ОСОБА_4 (код НОМЕР_2 ), а саме:

- квартиру (п`ятикімнатну) загальною площею 201,6 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000;

- квартиру (трикімнатну) загальною площею 80,1 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 000;

- гаражний бокс № НОМЕР_1 загальною площею 59,9 м2, розташований у ГБК «Вільний» за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 37-41, реєстраційний номер 000 та заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно (державним реєстраторам), суб`єктам державної реєстрації прав (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій), а також Міністерству юстиції України та його територіальним органам, вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно об`єктів за № № 000, 000, 000.

Разом з тим, при розгляді клопотання про скасування арешту майна, слідчому судді не надано доказів в обґрунтування визнання дієвості мети накладення арешту на нерухоме майно (спецконфіскації), оскільки ОСОБА_5 на момент накладення арешту не перебувала у шлюбних відносинах з ОСОБА_6 , їх шлюб було розірвано в установленому законом порядку, про що свідчить копія договору про оплату аліментів від, копія висновку про розірвання шлюбу, копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 28.11.2022, а все майно, на яке накладено арешт, належить ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору про поділ спільного нерухомого майна подружжя від 06.10.2022, копію якого долучено до матеріалів справи, тобто є добросовісним набувачем вказаного нерухомого майна.

Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Отже, арешт ухвалою слідчого судді на нерухоме майно ОСОБА_5 накладено необґрунтовано, оскільки арешт накладено на майно особи, яка, не має статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несе за законом матеріальну відповідальність за дії таких осіб.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Разом з тим, згідно зі ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Крім того, як вказано у ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Разом з тим, при розгляді клопотання про скасування арешту стороною обвинувачення не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у збереженні накладеного арешту на майно ОСОБА_5 .

Прокурор не довів та не зазначив конкретних фактичних обставин (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення), які виправдовували б такий спосіб втручання у приватну власність ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті (з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 96-2 КПК України встановлено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку спецконфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_5 не є підозрюваною чи особою стосовно якої, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000663.

Разом з тим, стороною обвинувачення під час розгляду клопотання, не доведено, що вказане нерухоме майно одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, призначалося (використовувалося) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, було предметом кримінального правопорушення, було підшукане, виготовлене, пристосоване або використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 96-2, спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про скасування арешту та заборони розпорядження майном ОСОБА_5 , оскільки під час розгляду клопотання встановлено, що арешт на її майно ухвалою слідчого судді накладено необґрунтовано.

При розгляді клопотання про скасування арешту стороною обвинувачення не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у збереженні накладеного арешту на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , а також дієвості мети такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та скасування арешту з нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 96-2, 170-174, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0000663 від 18.07.2022 року - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.03.2023 року у справі № 757/9446/23-к на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4 , а саме:

- квартиру (п`ятикімнатну) загальною площею 201,6 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000;

- квартиру (трикімнатну) загальною площею 80,1 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 000;

- гаражний бокс № НОМЕР_1 загальною площею 59,9 м2, розташований у ГБК «Вільний» за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 37-41, реєстраційний номер 000 та скасувати заборону державним реєстраторам прав на нерухоме майно (державним реєстраторам), суб`єктам державної реєстрації прав (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій), а також Міністерству юстиції України та його територіальним органам, вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно об`єктів за № № 000, 000, 000.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1