У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- підозрюваної за ч. 2 ст. 111 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Задоволено клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_8 та продовжено підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під ватою у межах строку досудового розслідування до 18 лютого 2023 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_7 під вартою. Змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавленням волі, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що слідчим суддею допущені істотні порушення норм процесуального і матеріального права.

Зазначив, що судове рішення прийнято судом у незаконний спосіб, шляхом проведення судових засідань поза визначений час та графік роботи суду, зокрема після 15.30 год. 13.01.2023 та протягом вихідного дня - 14.01.2023, без наявності та без оголошення будь-яких розпоряджень компетентної особи щодо можливості продовження роботи суду поза встановлений робочий час.

Вказав, що в порушення вимог ст. 35 КПК України за заявою слідчого 09.01.2023 здійснено судом перерозподіл справи №487/2274/22, провадження 1-кс/487Д99/23 та справи №487/2274/22, провадження 1-кс/487/200/23 з раніше визначеного слідчого судді ОСОБА_9 на слідчого суддю ОСОБА_10 . Зазначив, що 16.01.2023 слідчий суддя ОСОБА_9 виходила із відпустки та мала процесуальний строк для розгляду обох клопотань за вказаними провадженнями, як щодо продовження строку досудового розслідування, який закінчувався 18.01.2023, так і щодо продовження строку тримання під вартою, який закінчувався 16.01.2023.

Вважає, що за обома провадженнями судом безпідставно задоволено клопотання прокурора про застосування положень ст. 53 КПК України та залучено іншого захисника під час розгляду клопотання про продовження, так як винятковості випадку не було, що на думку захисника, істотним чином порушило право на захист та призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного процесуального рішення.

Окрім того, зазначив, що слідчим суддею при прийнятті рішення не виконані вимоги ч. 1 ст. 178 КПК України, оскільки не враховані обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Також додав, що слідчий суддя відмовив стороні захисту у задоволенні клопотання про виклик та допит свідків. Тому захисник просить розглянути та вирішити зазначене клопотання під час апеляційного розгляду.

Встановлені слідчим суддею обставини.

04.01.2023 старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_8 за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000221 та про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, до 18.02.2023.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що до закінчення дії ухвали слідчого судді, неможливо завершити досудове розслідування, через необхідність проведення значної кількості слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме: отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок експерта «Дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів», призначеної постановою слідчого від 06.10.2022; висновок експерта «Лінгвістичне дослідження писемного мовлення», призначеної постановою слідчого від 23.12.2022; отримати у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» тимчасовий доступ до речей і документів, а саме: інформації про абонентський номер оператора стільникового зв`язку № НОМЕР_1 за період часу з 00 год. 00 хв. 23.02.2022 по 18.08.2022, яким користувалась ОСОБА_7 ; провести одночасні допити за участю підозрюваної ОСОБА_7 та свідками, у показаннях яких містяться протиріччя; встановити місцезнаходження та допитати як свідків у кримінальному провадженні шість осіб зі списку, який ОСОБА_7 переданий ОСОБА_11 ; на підставі зібраних доказів та з`ясованих фактичних обставин кримінального правопорушення повідомити про остаточну підозру ОСОБА_7 ; провести інші слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення об`єктивних обставин вчиненого кримінального правопорушення, необхідність у яких може виникнути за наслідками проведення вищезазначених процесуальних дій; виконати вимоги ст. 290, 291, 293 КПК України; скласти та направити до суду обвинувальний акт.

Результати вищевказаних процесуальних дій мають значення для отримання доказів, які підтвердять причетність підозрюваної до вчинення кримінального правопорушення за обставинами кримінального провадження. Для проведення вказаних процесуальних та слідчих дій органу досудового розслідування необхідно не менше місяця.

Крім того, слідчий зазначив, що наявні при обрані та продовженні слідчим суддею строку дії запобіжного заходу ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Окрім того, 13.01.2023 захисник ОСОБА_6 подав до суду клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу. В обґрунтування клопотання зазначив, що підозра є необґрунтованою, її повідомлення здійснено не уповноваженою особою, так як досудове розслідування слідчими Першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві здійснюється з порушенням вимог підслідності, оскільки ОСОБА_7 не є працівником правоохоронного органу. Також зазначив про відсутність належних та допустимих доказів, як на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, так і на підтвердження наявності ризиків, на продовження існування яких посилається слідчий у клопотанні.

Враховуючи наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, яка одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи, захисник вважав за доцільне змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, визначених положеннями ст. 194 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві перебуває кримінальне провадження №0000221 від 13.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

18.08.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: наданні іноземній державі, допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

19.08.2022 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва щодо підозрюваної застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 31.08.2022 зазначену ухвалу слідчого судді залишено без змін.

13.10.2022 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва строк дії запобіжного заходу, обраного підозрюваній ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, продовжено до 18.11.2022. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 27.10.2022 зазначену ухвалу слідчого судді залишено без змін.

18.11.2022 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000221 від 13.06.2022 продовжено до п`яти місяців, тобто до 18.01.2023.

18.11.2022 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва строк дії запобіжного заходу, обраного підозрюваній ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, продовжено до 16.01.2023.

Ухвалою слідчого судді від 12.01.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000221 від 13.06.2022 продовжено до шести місяців, тобто до 18.02.2023.

Задовольняючи клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановленні слідчим суддею при розгляді клопотань про обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу та продовження строку його дії.

Разом з тим, слідчий суддя вважав, що прокурором на даній стадії досудового розслідування не доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім того, слідчий суддя дійшов висновку, що під час розгляду клопотання прокурором, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України, доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 197 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.

При розгляді клопотання захисника, слідчий суддя врахував, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 111 КПК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою (ч. 6 ст. 176 КПК України). Слідчий суддя вважав, що обставини, викладені у клопотанні захисника щодо даних про особу підозрюваної, а також наявність міцних соціальних зв`язків, враховувалися слідчим суддею при вирішенні питання, щодо обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу. Тому слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання захисника про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії", заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії").

Відповідно, підозрювана ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_6 , як особи, що ініціювали апеляційний перегляд оскаржуваного рішення, повинні сумлінно, з урахуванням принципів добросовісності та розумності, користуватися наданими їм процесуальними правами та утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи.

Слід також зазначити, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частин 80; першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції").

Так, підозрювана ОСОБА_7 в судовому засіданні 31.01.2023 приймала участь у розгляді апеляційної скарги, поданої в її інтересах захисником ОСОБА_6 та підтримала її вимоги, надала пояснення.

Проте, в подальшому, після оголошення перерви, на неодноразові виклики не з`явилася в судові засідання, призначені на 15.02.2023 (заява захисника про відкладення розгляду); на 07.03.2023 (заява захисника про відкладення розгляду); на 04.04.2023 (заява захисника про відкладення розгляду); на 09.05.2023 (заява ОСОБА_7 про відкладення розгляду); на 17.05.2023 (захисник та підозрювана не з`явилися); на 01.06.2023 (захисник та підозрювана не з`явилися); на 12.07.2023 (заява захисника про відкладення розгляду); на 19.07.2023 (заяви захисника та ОСОБА_7 про відкладення розгляду); на 31.08.2023 11:30, у призначений час не розпочато розгляд через зайнятість колегії суддів у розгляді інших проваджень, запропоновано ОСОБА_7 через ВКЗ та захиснику прибути до суду в той же день об 13:30, на що останні погодилися, проте у визначений час не з`явилися.

05.09.2023 в судове засідання ОСОБА_7 до апеляційного суду не з`явилася, на зв`язок по відеоконференцзв`язку не вийшла, хоча раніше подавала заяву про бажання брати участь в судовому засіданні, про причини неявки не повідомила. В апеляційному суді її інтереси представляв захисник ОСОБА_6 , який висловив думку про можливість подальшого розгляду поданої ним апеляційної скарги без участі ОСОБА_7 .

Така поведінка апелянта захисника ОСОБА_6 та підозрюваної ОСОБА_7 , вказує на умисне з їх боку затягування розгляду поданої ними апеляційної скарги. Суд зауважує, що 27.01.2023 раніше повідомлена підозра за ч. 2 ст. 111 КК змінена та ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 182 КК України. 27.01.2023 ОСОБА_7 звільнена з-під варти, а з 30.01.2023 кримінальне провадження щодо неї перебуває на розгляді Малиновського районного суду м. Одеси.

Отже, ОСОБА_7 мала можливість прибути до апеляційного суду, але зловживаючи своїми процесуальними правами, вона та її захисник до апеляційного суду тривалий час не з`являлися, хоча наполягали на розгляді апеляційної скарги за їх участі. Отже, використовували прийоми, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи.

В судових засіданнях 31.01.2023 та 05.09.2023 захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.

Статтею 199 КПК України передбачено що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При цьому, ч. 3 ст. 184 КПК України передбачено, що до клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що слідчий зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався, адже клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваної обґрунтовано належним чином, а його доводи підтверджуються доданими до нього матеріалами.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог закону, а висновки слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання під вартою, з огляду на мотиви, викладені у клопотанні, є правильними.

Питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, знайшло своє підтвердження під час обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Є правильними висновки слідчого судді про те, що матеріали, які надані стороною обвинувачення, як на момент подачі клопотання 04.01.2023, так і на момент його розгляду - 14.01.2023, доводили обставини, які свідчили про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що на момент розгляду клопотання стало підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді продовження підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів констатує, що дані, на які послалась слідчий суддя в обгрунтування оскаржуваного рішення, здатні переконати об`єктивного спостерігача у наявності обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочину, в якому на момент розгляду клопотання вона підозрювалася.

Апеляційний суд вважає висновки слідчого судді в цій частині обґрунтованими.

Колегією суддів, всупереч доводам сторони захисту в поданій апеляційній скарзі, встановлено, що на момент розгляду клопотання слідчого заявлені ризики, які виправдовували тримання підозрюваної під вартою, мали місце.

Так, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді та наголошує, що в зазначеному провадженні на момент прийняття оскаржуваного рішення існували ризики того, що підозрювана ОСОБА_7 могла вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Наявність цих ризиків обумовлена тим, що ОСОБА_7 на момент розгляду клопотання підозрювалася у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі чи довічного позбавлення волі.

Матеріали кримінального провадження, які додані до клопотання, вказували на наявність наступних ризиків: можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування. Крім того, оскільки матеріали кримінального провадження містять дані про те, що ОСОБА_7 систематично спілкується із особами, які перебувають на тимчасово окупованій російською федерацією території та перебувають на посадах у незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, були наявні підстави вважати про ризик переховування підозрюваної саме на непідконтрольній на даний час Україні території.

Крім того, не зважаючи на воєнний стан, в Україні, не діє заборона щодо перетину державного кордону жінками. За такого, був наявним ризик того, що ОСОБА_7 має можливість виїхати за кордон та уникнути кримінальної відповідальності.

Також був наявним ризик незаконного впливу ОСОБА_7 на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, оскільки ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя вважав ці ризики доведеними, з чим погоджується апеляційний суд.

Окрім того, під час розгляду клопотання, з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України, прокурором доведено обставини, які перешкоджали завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не було завершено досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

При вирішенні питання щодо продовження підозрюваній строку дії запобіжного заходу, слідчий суддя також врахував встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: той факт, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрювалася у вчинені особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, під час її роботи на посаді заступника начальника відділу організаційно-штатної роботи Служби персоналу (на правах управління) Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

Також слідчий суддя прийняв до уваги дані про особу підозрюваної, яка одружена має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не засуджувалася. Однак, врахував положення ч. 6 ст. 176 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 111 КПК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку, що обставини, викладені у клопотанні захисника щодо вищевказаних даних про особу підозрюваної, а також наявність міцних соціальних зв`язків, враховувалися слідчим суддею при вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу. Тому з урахуванням вищенаведених ризиків, слідчий суддя вважав, що ці дані про особу підозрюваної не можуть слугувати безумовною підставою для застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про достатність підстав для продовження підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Апеляційний суд констатує, що на момент розгляду апеляційної скарги захисника, рішення слідчим суддею прийнято з урахуванням доводів сторони обвинувачення щодо підозри від 18.08.2022 за ч. 2 ст. 111 КК України, яка на момент розгляду оскаржуваного рішення була пред`явлена ОСОБА_7 .

Зміна 27.02.2023 підозри ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 111 КК України на ч. 1 ст. 182 КК України, вже на момент розгляду апеляційної скарги захисника, ніяким чином не вказує на незаконність оскаржуваного рішення, яке постановлено слідчим суддею з урахуванням наданих органами досудового розслідування матеріалів провадження, які існували на момент розгляду клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Що стосується доводів апелянта про порушення авторозподілу даної справи, то ці доводи голослівні. Також є необгрунтованими доводи апелянта про безпідставне залучення до розгляду клопотання іншого захисника, оскільки таке рішення було прийнято слідчим суддею у зв`язку із неодноразовою неявкою захисника ОСОБА_6 без поважних причин за викликом суду для розгляду клопотання слідчого.

Тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407 ч. 3, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_12