Справа № 275/354/22
В И Р О К

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000090 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канчагай Алма-Атинської області, з неповною середньою освітою, приватного підприємця, який депутатом та інвалідом не являється, одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що перших числах квітня 2022 року перебуваючи на 51 км. автодороги Київ-Чоп він виявив військовий автомобіль, поблизу якого була розкидана вогнепальна зброя, боєприпаси до неї та вибухові предмети.

В цей час, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на незаконне придбання вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових предметів.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин, ОСОБА_4 без передбаченого законом дозволу в порушення вимог постанови КМУ № 576 від 12.10.1992 "Про затвердження Положення про дозвільну систему", наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 "Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів" та Закону України від 23.12.2004 "Про поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення" поклав до свого автомобіля 70-мм надкаліберну кумулятивну протитанкову гранату РПГ-7 з стартовим пороховим зарядом типу ПГ-7ПМ; корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, корпус наступальної осколкової ручної гранати РГН, підривача - уніфікований запалом дистанційної дії УЗРГМ, підривач - ударно-дистанційний запал УДЗ; 90 бойових патронів 7,62 мм з кулею «ПС» зі сталевим осердям; 4 бойових патрони калібру 7,62 з трасуючою кулею (Т-45); 3 патрони калібру .30-06 з експансивною кулею типу «SР»; 402 спортивно-мисливські патрони кільцевого запалення калібру 5,6 мм; 28 спортивно цільових патрони кільцевого запалення «Біатлон» калібру 5,6 мм; 36 спортивно цільових патрони кільцевого запалення калібру 5,6 мм.; 210 бойових проміжних патронів з кулею «ПС» зі сталевим осердям калібру 5,45 мм; 60 бойових патронів з трасуючою кулею «Т» калібру 5,45 мм. та спортивну однозарядну гвинтівку моделі «ТОЗ-8» калібру 5,6 мм, таким чином незаконної їх придбав.

Не припиняючи свої злочинні дії направлені на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин, ОСОБА_4 утримуючи вказані предмети при собі перевіз їх до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де залишив на зберіганні до 12.04.2022.

В ході проведення огляду місця події, 12.04.2022, за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено:

-70-мм надкаліберну кумулятивну протитанкову гранату РПГ-7 до пострілів ПГ-7ВМ ручного протитанкового гранатомета РПГ-7, яка відноситься до бойових припасів з стартовим пороховим зарядом типу ПГ-7ПМ до пострілів ПГ-7ВМ ручного протитанкового гранатомета РПГ-7, яка відноситься до зарядів вибухових речовин;

-корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, корпус наступальної осколкової ручної фанати РГН, підривача - уніфікований запалом дистанційної дії УЗРГМ, підривач - ударно-дистанційний запал УДЗ, які є корпусом оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, корпусом наступальної осколкової ручної гранати РГН, підривачем - уніфікований запалом дистанційної дії УЗРГМ, підривачем - ударно-дистанційний запал УДЗ. При конструктивному поєднанні корпусу оборонної гранти Ф-1 з підшивачем УЗРГМ, вони є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, яка належить до вибухових пристроїв промислового виготовлення - бойових припасів. При конструктивному поєднанні корпусу гранати РГН з підривачем УДЗ, вони є наступальною осколковою ручною гранатою РГН, яка належить до вибухових пристроїв промислового виготовлення - бойових припасів;

-90 патронів які є бойовими 7,62 мм проміжними патронами зразка 1943 року кулею «ПС» зі сталевим осердям;

-4 патрони які є бойовими 7,62 мм проміжними патронами зразка 1943 року з трасуючою кулею (Т-45);

-З патрони які є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме мисливськими патронами калібру .30-06 з експансивною кулею типу «SР»;

-402 патрони які є 5,6 мм спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення;

-28 патронів які є 5,6 мм спортивними цільовими патронами кільцевого запалення «Біатлон»;

-36 патронів які є 5,6 мм спортивно цільових патрони кільцевого запалення.

-210 патронів які є бойовими 5,45 мм проміжними патронами з кулею «ПС» зразка 1974 року зі сталевим осердям;

-60 патронів які є бойовими 5,45 мм проміжними патронами з трасуючою кулею «Т» зразка 1974 року.

-гвинтівку моделі «ТОЗ-8» калібру 5,6 мм, яка є спортивною однозарядною гвинтівкою моделі «ТОЗ-8» калібру 5,6 мм та які останній зберігав без передбаченого на те дозволу.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та зберігання вибухових речовин, бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні своєї вини в інкримінованому йому правопорушенні не визнав. Суду вказав, що 12.04.2022 о 9 год на його подвір`я приїхало 6 працівників поліції з різних управлінь, разом з ними були власники автомобілів, які були перед тим евакуйовані ОСОБА_4 з Житомирської траси в зв`язку з допомогою військовим. Вказані автомобілі були частково пошкоджені та розукомплектовані. Під час огляду автомобіля один з власників обурився відсутністю акумулятора, після чого працівники поліції почали обшукувати подвір`я, а ОСОБА_4 висловив вимогу власникам авто покинути його подвір`я. Через якийсь час ОСОБА_6 вийшовши з будинку в гараж побачив у ньому на підлозі розкидану зброю, він повідомив поліцейським, що вона йому не належить, просив залучити адвоката. Після цього йому наказали віддати мобільний телефон та він був змушений підкорюватись вимогам поліцейського і бути поруч. Через якийсь час приїхали поліцейські зі знайомою слідчою ОСОБА_7 , на її прохання написав згоду на проведення огляду під диктовку поліцейського та під фактичним примусом. Вказує на численні порушення при проведенні слідчих дій фальсифікацію зазначення часу його затримання, несвоєчасного повідомлення про підозру та забезпечення захисником, розбіжності в часі проведення допиту підозрюваного. Вказує, що на нього чинився тиск поліцейськими, він втратив довіру до правоохоронних органів, тому відмовляється від відповідей на запитання учасників справи. Просив визнати його невинуватим, а походження зброї в гаражі пояснює тим, що її виклали під час ремонту на СТО якоїсь військової машини.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати винним ОСОБА_4 , вказував, що огляд в його домоволодінні було проведено у відповідності до вимог КПК, так як така слідча дія була невідкладною, не потребувала проведення відеофіксації та в подальшому належним чином санкціонована слідчим суддею, письмова заява ОСОБА_4 була надана слідчій добровільно, всі зібрані докази підтверджують винуватість ОСОБА_4 , посилаючись на судову практику підтверджував допустимість зібраних доказів. Просив призначити покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування такого з іспитовим строком.

Захисник в судовому засіданні заявляв про недопустимість проведеного огляду місця події від 12.04.2022 та відсутність інших доказів вчинення злочину, вказував на фактичне затримання ОСОБА_4 ще до початку огляду 12.04.2022, вказував на фактично проведений 12.04.2022 обшук, а не огляд місця події, вчинений з порушенням порядку, визначеному КПК, вказував на порушення й фальсифікації, допущені слідчими в ході досудового розслідування, посилаючись на судову практику щодо оцінки зазначених порушень, просив виправдати ОСОБА_4 .

На підтвердження обвинувачення стороною обвинувачення надано та судом досліджено суду наступні докази:

- допитаний свідок ОСОБА_8 дав показання, що в квітні 2022 року він був у складі місцевої тероборони та був залучений слідчою як понятий при слідчій дії в смт. Брусилів у домоволодінні ОСОБА_4 , якого наглядно знає. Також знайомий зі слідчою, так як колись працював в органах поліції, бути понятим його попросили по телефону. При огляді було багато інших людей, вони змінювались, були поліцейські та цивільні, десь 15 чоловік, сам він був присутній близько 40 хвилин чи до години на слідчій дії, після підпису в протоколі одразу поїхав додому, це було десь під вечір. Бачив лише, як описують і упаковують набої і іншу зброю в гаражі на території двору ОСОБА_4 , де знаходиться СТО. Вказав, що сам не бачив, як знайшли зброю, а вже був на вилученні коли її знайшли, звідки її вилучили не бачив, по будинку не ходив. Скарг від ОСОБА_4 не чув, він був засмучений, при оформленні протоколу виявлені предмети оголошувались, протокол він особисто читав. На слідчій дії ОСОБА_4 не ходив з понятими, інший понятий, ОСОБА_9 , вже був на місці раніше. Здійснення відеофіксації не бачив, коли був затриманий ОСОБА_6 не знає. Експертів не було, був хтось у військовому одязі, фотофіксацію робила слідча.

- допитаний свідок ОСОБА_9 дав проказання, що в квітні 2022 року, в ранковий час дня, він як член тероборони приїхав до будинку в смт. Брусилів, де кинули гранату, це був час активних бойових дій неподалік. Там він дізнався, що недалеко поліцейські здійснюють слідчі дії, як він зрозумів, щодо пошуку зброї і поїхав туди, це виявилось домоволодіння ОСОБА_6 , якого він знав наочно як власника СТО. Там йому запропонували бути понятим при огляді, там вже були поліцейські, які змінювались, був ОСОБА_6 , також інші люди в цивільному, які шукали й забирали свою машину чи акумулятор до неї. Учасники ходили по приміщенням шукали акумулятор. Потім в гаражі, де працює СТО і є кілька оглядових ям, знайшли зброю й набої, їх виклали на підлогу, приїхала ще поліція й описували знайдене. Доступ до гаража був вільний. Протокол огляду читав та підписував, були інші поняті, спочатку один, потім ОСОБА_10 , скарг від ОСОБА_6 не чув, але пам`ятає, що ОСОБА_6 питав, чому почали обшук, як шукали акумулятор, чи давав ОСОБА_6 дозвіл на огляд не бачив. Звідки дістали знайдену зброю не бачив, був вже як знайдену зброю описали та упакували й забрала поліція, огляд з його участю тривав довго, з пів дня, весь час він був на місці. Крім «брусилівських» поліцейських були інші. Мету слідчої дії йому не роз`яснювали, відео фіксація на камеру не велась, чи були експерти не знає. Інший понятий ОСОБА_11 на огляді з`явився, вже як знайшли зброю.

- допитаний свідок ОСОБА_12 дав показання, що в один з днів квітня 2022 року він, будучи працівником відділу вибухотехніків ГУНП в Житомирській області, виїздив разом з колегами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в смт. Бруислів, виїздили двічі за день, спочатку по факту вибуху гранати, потім в другій половині дня до домоволодіння в смт. Брусилів де було СТО. Їх наряд викликали, так як там було виявлено зброю і боєприпаси, по приїзду побачили, що в приміщенні СТО лежать певні предмети (зброя, набої), які вони описували та слідча їх вилучала. Коли приїхали, вже предмети лежали на підлозі, вибухотехніків викликали вже по факту виявлення зброї. По кожному виду зброї, вибухівки вони складали окрему довідку, предбачену процедурою, довідку заповнювала ОСОБА_14 . При огляді були двоє понятих, доступ до подвір`я мали без перешкод, їх зустріла і чекала СОГ, при огляді був володілець житла. Скарг чи зауважень щодо порядку огляду й вилучення не надходило. Після вилучення й опису речей слідча їх відпустила;

--допитаний свідок ОСОБА_13 щодо обставин опису й вилучення зброї з домоволодіння в смт. Брусилів у квітні 2022 року дав показання, аналогічні по змісту показам ОСОБА_12 . Додатково вказав, що не пам`ятає, чи був власник домоволодіння, були працівники поліції та цивільні в дворі, при виявленні складали відповіді акти й довідки щодо категорії вибухонебезпечності предметів, які долучаються до протоколу слідчим, а інший примірник до вилучених речей;

- допитана як свідок ОСОБА_15 пояснила, що входила в групу слідчих у даному провадженні, їй доручили як слідчій проводити огляд місця події в домоволодінні ОСОБА_4 , з яким наглядно знайома. Підставою огляду було повідомлення на лінію «102» про виявлену зброю і боєприпаси на виклик вона поїхала як слідча. При огляді був власник житла, він надав дозвіл на огляд. Було залучено понятих, їх залучили оперативники, вівся протокол, відеозйомка не велась, бо не вважала її здійснення обов`язковою. Носій фотознімків не долучався до протоколу, фотографування здійснювалось на власний мобільний телефон, додану до протоколу фототаблицю друкувала не вона. Крім осіб, залучених до огляду, на місці події ще був керівник ВП та оперативники, а також інші люди, яких вона не пам`ятає, так як вони не відносились до проведеної нею слідчої дії. Пояснила, що перед олядом у домоволодінні ОСОБА_4 в той же день в Брусилові був вибух гранати, проводились оперативні дії по розслідуванню, які вказували на причетність ОСОБА_4 . Вказала, що ОСОБА_6 добровільно показав будинок та гараж, огляд в будинку проводився також з участю понятих, в будинку були не довго, на боєприпаси в гаражі вказав ОСОБА_6 . Вказала, що боєприпаси в гаражі лежали в хаотичному поряду, гараж був відкритий. Предмети потім оглядали три вибухотехніки, яких залучили. Оперативників у протокол не вписала, бо вони були не весь час. Після опису боєприпаси зброю вилучили до відділення поліції. Вказала, що відомості до ЄРДР вносились після огляду, хто вносив не пам`ятає, наступного дня після огляду звертались з клопотанням до слідчого судді, яке було задоволено. Чи виїздили з території домоволодіння під час огляду автомобілі не пам`ятає. На момент її приїзду в домоволодінні були інші поліцейські, поняті теж були на місці вже, вони були весь час при проведенні слідчої дії. При огляді ОСОБА_4 заперечень чи зауважень не заявляв, захисника не просив, щодо його фактичного затримання в той день нічого не знає, затриманим він при огляді місця події не був, його свободу не обмежувала;

- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000090, внесеному 12.04.2022 о 18.51 год. за фактом виявлення в ході огляду місця події та вилучення вибухонебезпечних предметів в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_4 , які останній зберігав без відповідного дозволу (а.с.39 т. 2);

- рапорт поліцейського від 12.04.2022, відповідально якого о 13.08 12.04.2022 на гарячу лінію «102» надійшов рапорт начальника ВП № 2 ОСОБА_16 про виявлення о 12-45 год. боєприпасів у гр. ОСОБА_4 за місцем проживання (а.с.41 т.2)

- протокол огляду місця події від 12.04.2022 року з ілюстративними таблицями до нього, який було проведено слідчим СВ ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_15 в період часу з 13 години 48 хвилин по 17 годину 43 хвилини, в присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за участю спеціаліста вибухотехніка ОСОБА_12 та користувача приміщення ОСОБА_4 , у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого при огляді гаража було виявлено постріл ПГ-7 до ручного протитанкового гранатомета з пороховим стартовим згортком; підривач типу ВП-7; металевий корпус з написами «ПГ-7 м 256-14-71 А-ІХ-1», ПГ-7м 254-14-71 РМДСН-5К 5-16-70 3В-7Г 42-м-60-70 33-72-2330, 63-2-71; циліндричний предмет в картонному корпусі зеленого кольору з наявним маркуванням: СВВНТНТ до упора з гранатою ПГ-7 «ПН НБЛ-42 16/-71 Б / 2-72-65; предмет схожий до корпусу гранати Ф-1 на частині якого наявні маркування 386-3 ДТ; металевий предмет схожий на корпус гранати РГН з наявним маркуванням РГН 254-44-89 та вкрученим білим предметом полімерного кольору; полімерний предмет білого кольору схожий на підривач УРЗ з наявним маркуванням УРЗ 334-12-89-7; металевий предмет схожий на підривач ВРГН з наявним маркуванням «УЗРГМ 23-71-386»; 3 полімерних предметів коричневого кольору зовні схожих до магазинів від автоматичної зброї; 2 металеві предмети чорного кольору зовні схожих до магазинів від автоматичної зброї; патронами до автоматичної зброї калібру 7,62*39 в кількості 94 штук, які були упакований до спецпакету НПУ білого № PSP 1185170; 270 патронів до автоматичної зброї калібру 5,45*39; три набої калібром 7,62*54; набої до спортивно-мисливської рушниці калібром 5,6 мм в кількості 466 шт.; предмет зовні схожий на малокаліберну гвинтівку торгової марки ТОЗ з полімерним прикладом; змив з магазинів до автоматичної зброї на дерев`яний аплікатор; змив з корпусів подібних до корпусів гранат на дерев`яний аплікатор та упаковано до паперового конверту НПУ СУ №2; змив з підривачів до ручних гранат на дерев`яний аплікатор; змив з пострілу ПГ-7м та стартового порохового заряду ПГ-7ПП на дерев`яний аплікатор; змив з малокаліберної гвинтівки на дерев`яний аплікатор, інші предмети, які не мають відношення до висунутого обвинувачення. Протокол огляду місця події підписано слідчим СВ ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_15 та понятими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (а.с. 145-179 том 1);

- довідки відділу вибухотехнічної служби ГУНП в Житомирській області № 197,198,199 від 12.04.2022, згідно яких виявлені предмети є небезпечними та потребують обмеження під час роботи, перевезення, дослідження (а.с. 180,181,182 том 1);

- клопотання слідчого від 13.04.2022 про проведення огляду у даному провадженні, яким слідчого суддю просили надати дозвіл на проведений 12.04.2022 огляд у кримінальному провадженні № 0000090, в ході якого було виявлено та вилучено ряд предметів, зокрема зброї, набоїв та боєприпасів;

- ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.04.2022 згідно якої постановлено надати дозвіл на проведення огляду за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою визнання допустимим протоколу огляду від 12.04.2022 в рамках кримінального провадження № 0000090 (а.с. 183-184 том 1);

- акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 196 від 12.04.2022 відповідно до якого, за адресою: АДРЕСА_1 в приміщенні гаража було виявлено: 1 шт. корпус гранати Ф-1, 1 шт. - корпус гранати РГН, 1 шт. -підривач УЗРГМ, 1 шт. підривач УДЗ, 1шт. стартовий двигун до ПГ-7-М, 1шт. постріл ПГ-7-М до РПГ (а.с. 185 том 1);

- постанову слідчого СВ ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_17 про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 12.04.2022, згідно з якою вилучені 12.04.2022 у ОСОБА_4 обмежені в обігу предмети, зазначені в протоколі огляду, визнано речовими доказами та передано на відповідальне зберігання до ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області (а.с. 186-192 том 1);

- ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.04.2022 за якою накладено арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на вилучені в ході огляду місця події заборонені предмети зброю, набої, боєприпаси (згідно протоколу огляду), з метою збереження речових доказів, в рамках кримінального провадження № 0000090 (а.с. 193-194 том 1);

- висновок експерта №СЕ-19/106-22/3310-ВТХ від 23.05.2022, згідно з яким надані на дослідження об`єкти є 70-мм надкаліберною кумулятивною протитанковою гранатою ПГ-7М до пострілів ПГ-7ВМ ручного протитанкового гранатомета РПГ-7, яка відноситься до бойових припасів; стартовим пороховим зарядом типу ПГ-7ПМ, до пострілів ПГ-7ВМ ручного протитанкового гранатомета РПГ-7, який відноситься до зарядів вибухових речовин, до вибухових пристроїв, бойових припасів не відноситься (а.с. 195-204 том 1);

- довідку Житомирського НДЕКЦ про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 23.05.2022, за якою фрагмент пострілу ПГ-7ВМ належить до категорії безпечних та не вимагає заходів безпеки (а.с. 206 том 1);

- висновок експерта №СЕ-19/106-22/3309-ВТХ від 23.05.2022, згідно з яким надані на дослідження об`єкти є: корпусом оборонної осколкової ручної гранати Ф-1; корпусом наступальної осколкової ручної гранати РГН; підривачем - уніфікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ; підривачем - ударно-дистанційним запалом УДЗ. Надані на дослідження об`єкти виготовлені промисловим способом. При конструктивному поєднані наданого на дослідження корпусу оборонної гранати Ф-1 з наданим на дослідження підривачем УЗРГМ вони є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, яка належить до вибухових пристроїв промислового виготовлення - до бойових припасів. При конструктивному поєднані наданого на дослідження корпусу гранати РГН з підривачем УДЗ вони є наступальною осколковою ручною гранатою РГН, яка належить до вибухових пристроїв промислового виготовлення - до бойових припасів. Надані на дослідження та конструктивно поєднані корпус гранати Ф-1 з підшивачем УЗРГМ, корпус гранати РГН з підшивачем УДЗ придатні до вибуху (а.с. 207-222 том 1);

- довідку Житомирського НДЕКЦ про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 23.05.2022, за якою фрагмент корпусів гранат Ф-1, РГН, підривачів УЗРГН та УДЗ належать до категорії безпечних та не вимагають заходів безпеки (а.с. 224 том 1);

- акти знищення (знешкодження) вибухових матеріалів або таких, що їх нагадують відділу вибухотехнічної служби ГУНП в Житомирській області № 61, 62 від 19.05.2022, які підтверджуєтю знищення корпусу гранати з маркуванням: «РГН 254-44-89» та підривач типу УДЗ з манкуванням «УДЗ 334-12-89». Корпусу гранати Ф -1 з маркуванням «380 3- ДТ» та підривач типу УЗРГМ з маркуванням «28-71 УЗРГМ 386» а також реактивної протитанкової гранати ПГ -7М з маркуванням «ПГ-7М 254-14-71 А-ІХ-І» та пороховий заряд ПГ-7ПМ з маркуванням «ПГ-7ПМ НБЛ-42 16/71 Б 2-7256» (а.с. 225,226 том 1);

- висновок експерта №СЕ-19/106-22/3317-БЛ від 18.05.2022, згідно з яким надані на дослідження об`єкти є: ручною стрілецькою вогнепальною зброєю - спортивною однозарядною гвинтівкою моделі «ТОЗ-8» калібру 5,6 мм, номер екземпляру якої « НОМЕР_1 » і в конструкції якої використовується затвор від іншої гвинтівки, номер екземпляру якої «40313». Гвинтівка призначена для спортивної стрільби, а також може використовуватись для полювання. Гвинтівка придатна до стрільби на ураження цілі 5,6 мм (.22LR) патронами кільцевого запалення. Гвинтівка виготовлена промисловим способом у 1935 році на Машинно- будівному заводі в м. Іжевськ у колишній державі - СРСР (нині територія Російської Федерації) (а.с. 223-232 том 1);

- висновок експерта №СЕ-19/106-22/3319-БЛ від 19.05.2022, згідно з яким надані на дослідження об`єкти є: боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме: 402 (чотириста дві) шт. - 5,6 мм спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалювання; 28 (двадцять вісім) шт. - 5,6 мм спортивними цільовими патронами кільцевого запалювання «Біатлон»; 36 (тридцять шість) шт. - 5,6 мм спортивними цільовими патронами кільцевого запалювання. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби на ураження цілі (а.с. 233-240 том 1);

- висновок експерта №СЕ-19/106-22/3320-БЛ від 20.05.2022, згідно з яким надані на дослідження об`єкти є: боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме: 210 (двісті десять) шт. - бойовими 5,45 мм проміжними патронами з кулею «ПС» зразка 1974 р. зі сталевим осердям; 60 (шістдесят) шт. - бойовими 5,45 мм проміжними патронами з трасуючою кулею зразка 1974 р. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби на ураження цілі (а.с. 242-247 том 1);

- висновок експерта №СЕ-19/106-22/3322-БЛ від 20.05.2022, згідно з яким надані на дослідження об`єкти є: боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме: 90 (дев`яносто) шт. - бойовими 7,62 мм проміжними патронами зразка 1943 р. з кулею «ПС» зі сталевим осердям; 4 (чотири) шт. - бойовими 7,62 мм проміжними патронами зразка 1973 р. з трасуючою кулею «Т-45». Патрони виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби на ураження цілі (а.с. 249-254 том 1);

- висновок експерта №СЕ-19/106-22/3321-БЛ від 23.05.2022, згідно з яким надані на дослідження об`єкти є: боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме 3 (трьома) мисливськими патронами калібру .30-06 (7,62*63 мм) з експансивною кулею типу SP (Soft Point). Патрони виготовлені промисловим способом в Німеччині та придатні до стрільби (а.с. 255-259 том 1);

- докази щодо процесуальних витрат на проведення експертиз;

- докази, що характеризують особу та анкетні дані ОСОБА_4 (261-271 том 1);

Також за клопотанням сторони захисту до матеріалів справи долучено та досліджено судом копії письмових доказів, зібраних в ході досудового розслідування:

-довіреність командира ВЧ НОМЕР_2 від 28.03.2022, якою ОСОБА_4 було уповноважено здійснювати супровід та транспортування до СТО автомобілів;

-довідку від 29.03.2022 про участь ОСОБА_4 в ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-перший аркуш протоколу допиту свідка від 12.04.2022;

-протокол затримання ОСОБА_4 від 12.04.2022;

-повідомлення про підозру від 13.04.2022;

-доручення для надання безоплатної правничої допомоги від 12.04.2022;

-клопотання, постанова слідчого, розписка та ухвала слідчого судді щодо вилучення в ході особистого обшуку при затриманні та повернення ОСОБА_4 грошових коштів;

-характеристика ОСОБА_4 .

Оцінюючи докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_4 в інкримінованому злочині та доводи учасників справи щодо їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

У ході судового розгляду сторона захисту заявляла клопотання про визнання недопустимими доказів протоколу огляду місця події та похідні від нього докази. Як на підставу недопустимості захисник посилався на те, що 12.04.2022 в домоволодінні ОСОБА_4 було фактично проведено обшук, а не огляд, який міг бути проведений лише за ухвалою слідчого судді; слідчою не було здійснено відеофіксацію слідчої дії; додатки до протоколу не підписані учасниками чи слідчою; в протоколі не зазначено всіх учасників слідчої дії; до протоколу огляду не додано носія електронних доказів; проникнення в домоволодіння здійснено було без належних підстав та після фактичного затримання ОСОБА_4 , дозвіл ним надавався недобровільно. Тому вважав наявними підстави для визнання недопустимими протоколу огляду від 12.04.2022 та похідні від нього докази на підставі п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України з посиланням на судову практику.

Оцінюючи вказані доводи сторін при оцінки доказів суд приходить до наступних висновків.

Що стосується аргументів захисту про фактичне затримання ОСОБА_4 об 11-00 12.04.2022, тобто вже на час проведення огляду, та як, наслідок, повідомлення йому про підозру з порушенням строків, визначених ч. 2 ст. 278 КПК України.

Відповідно до ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відповідно до ч.5 ст.208 КПК України затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого,якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

В досліджених матеріалах кримінального провадження є копія протоколу затримання підозрюваного, згідно якого ОСОБА_4 було фактично затримано о 17.43 год. 12.04.2022 за місцем його проживання, тобто одразу після проведення спірного огляду місця події. При цьому в протоколі затримання ОСОБА_4 жодних застережень чи скарг не зазначав, в тому числі і щодо зафіксованого часу затримання. Також із показів свідків (в тому числі і понятих) не вбачається застосування щодо ОСОБА_4 сили чи наказу бути поруч з правоохоронцями до 17.43 год. 12.04.2022, тобто перед початком чи в ході проведення слідчої дії на території його домоволодіння, в протоколі слідчої дії від 12.04.2022 ОСОБА_4 також не вказував скарг щодо фактичного затримання. Тобто вказаним вище спростовуються твердження захисту про фактичне затримання ОСОБА_4 раніше, ніж в час, зазначений в протоколі затримання. Достатніх доказів для протилежного висновку суду не надано.

При цьому суд в не вбачає підстав ототожнювати обставини добровільного перебування ОСОБА_4 на території свого домоволодіння під час проведення там слідчих дій та фактичне його затримання, адже в першому випадку такі дії особи відповідають виключно волі ОСОБА_4 , вони є логічними та зрозумілими, однак в суду нема підстав вважати, що перебування ОСОБА_4 на території свого домоволодіння до часу затримання було саме наслідком примусу чи наказу.

Подальше несвоєчасне повідомлення захисника чи фіксація часу проведених слідчих дій після фактичного затримання ОСОБА_4 та його доставлення в ВП в м. Коростишів, на що вказував захисник, хоч і можуть вважатися порушеннями, проте жодним чином не впливають на висновок суду про час фактичного затримання ОСОБА_4 за місцем проживання саме о 17.43 12.04.2022 та, відповідно, не вказує на порушення строків повідомлення про підозру. Тому в цій частині клопотання захисника суд визнає необгрунтованим.

Щодо підстав проведення слідчої дії 12.04.2022 в домоволодінні ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 листопада 2013 року в справі «Бєлоусов проти України» зазначив, що будь-яке втручання згідно з п. 1 ст. 8 Конвенції повинно бути виправданим у розумінні п. 2 як таке, що здійснюється «згідно із законом» і є «необхідним у демократичному суспільстві» задля досягнення однієї або більше законних цілей, що в ньому наводяться. Формулювання «згідно із законом» вимагає від оскаржуваного заходу як підґрунтя в національному законодавстві, так і його відповідності принципові верховенства права. Головною метою ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є захист особи від свавільного втручання державних органів. У цьому рішенні Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що огляд працівниками міліції житла заявника не проводився згідно із законом, оскільки дозвіл на огляд отримано за обставин, в яких були відсутні процесуальні гарантії, що захищають його здатність висловлювати свою справжню думку.

Статтею 30 Конституції України встановлено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду та обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, закон допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду та обшуку.

За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК, а також відповідальність, встановлена законом. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

Статтею 13 КПК України передбачено заборону проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, домоволодіння у якому проживав та яке належить ОСОБА_4 та у якому проведено огляд працівниками поліції, є володінням особи, підстави для проникнення у яке чітко визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

За приписами ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається. Така позиція відображена і в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.06.2018 року у справі № 740/5066/15-к, пр. №51-3331км18.

Встановлено, що приводом для проведення огляду слідчою ОСОБА_15 в домоволодінні ОСОБА_4 було лише повідомлення на гарячу лінію «102» начальника ВП № 2 ОСОБА_16 , оформлене рапортом працівника поліції (а.с. 41 т.2), що підтвердила і свідок ОСОБА_15 . При цьому встановлено, що про виявлені о 12-45 год боєприпаси повідомлення надійшло від працівника поліції на гарячу лінію «102» о 13.08, відповідний рапорт зареєстровано в ЄО за № 1683. 12.04.2022, огляд домоволодіння розпочався о 13.48 того ж дня. В свою чергу, з показів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та самої ОСОБА_15 вбачається, що на момент прибуття слідчої та початку слідчої дії по огляду місця події на території домоволодіння ОСОБА_4 вже знаходились працівники поліції та інші особи, які не брали участь у огляді, який проводила слідча ОСОБА_15 , а вони здійснювали інші, не пов`язані з цим оглядом заходи, зміст та підстави яких суду не було пояснено та таких не вбачається і з досліджених матеріалів даного кримінального провадження.

З витягу з ЄРДР вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення внесено 12.04.2022 о 18 год. 50 хв., тобто огляд в домоволодінні ОСОБА_4 проведено до внесення відомостей в ЄРДР. При цьому в ЄРДР внесено виключно інформацію, здобуту за результатами огляду місця події 12.04.2022, інших відомостей про вчинення злочину, які б були відомі до початку проведення огляду (про які вказувала свідок ОСОБА_15 ) у витягу не було вказано.

З наведеного суд робить категоричний висновок, що виклик на лінію «102» працівником поліції о 13.08 12.04.2022 було здійснено вже по факту знаходження о 12-45 поліцейськими зброї та боєприпасів у домоволодінні, тобто фактичне проникнення в домоволодіння ОСОБА_4 працівників поліції та фактичне виявлення зброї відбулося раніше, на інших, не встановлених судом, підставах і не пізніше як за годину до початку проведення огляду слідчою ОСОБА_15 .

У главі 20 КПК України «Слідчі (розшукові) дії» законодавець передбачив види таких дій. Зокрема ст. 234 КПК регламентовано проведення такої слідчої дії як обшук, а ст. 237 КПК - огляд. Різниця між цими слідчими діями є очевидною і критерії розмежування таких слідчих дій визначені тривалою судовою практикою, зокрема і значною кількість правових висновків Верховного Суду. Так, відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, здобутого у результаті його вчинення, а також установлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Отже обшук є слідчою дією примусового характеру, яка полягає у цілеспрямованому обстеженні приміщень, будівель, ділянок місцевості тощо. Згідно з ч. 6 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі. Відповідно ж до вимог ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Тобто огляд як слідча дія полягає у безпосередньому спостереженні, виявленні, фіксуванні й дослідженні його учасниками матеріальних об`єктів, пов`язаних з обставинами вчинення кримінального правопорушення. Отже для розмежування проведеної слідчої дії, її оцінки, а також оцінки доказів, отриманих у результаті проведення слідчої (розшукової) дії, потрібно враховувати не назву документа, використану для оформлення процедури її проведення, а зміст та спосіб фактично вчинюваних уповноваженою особою дій, мети проведення слідчої дії (постанови Верховного Суду від 14.06.18 у справі № 539/2553/16-к, від 07 червня 2018 року у справі № 740/5066/15-к, від 26 лютого 2019 року у справі № 266/4000/14, від 22 травня 2018 року у справі № 662/1113/15, від 26 березня 2019 року у справі № 752/3929/15-к, від 26 листопада 2019 року у справі № 310/4839/17, від 19 січня 2021 року у справі № 584/27/18)

Як вбачається зі змісту протоколу від 12.04.2022 та показів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , проведений органами досудового розслідування огляд місця події фактично був обшуком, який згідно приписів ч. 2 ст. 234 КПК проводиться лише на підставі ухвали слідчого судді. Про те, що вказана слідча дія була саме обшуком вказує суть проведених дій проникнення слідчої з понятими безпосередньо в житловий будинок (з чого і почалася слідча дія), доступ до всіх кімнат з метою виявлення інших заборонених предметів, проникнення до зачинених підсобних приміщень, огляд металевого сейфу, проникнення до зачиненого гаража, (стор. 2, 3 протоколу). Також за результатами огляду 12.04.2022 з домоволодіння ОСОБА_4 було вилучено і речі, не вилучені з обігу та які не відносяться до предмету злочину, передбаченого ст. 263 КК України автомобільні масла, ємності з технічними речовинами, спецодяг, електрогриль, авто деталі тощо. Тобто вбачається, що слідча дія відбувалася не виключно з метою фіксації вже виявлених заборонених предметів, а з метою виявлення інших вибухових речовин, зброї та боєприпасів, під час цієї слідчої дії здійснювалося проникнення до місць, недоступних для звичайного спостереження (житловий будинок, зачинений гараж), а також вирішувалось питання про вилучення майна, не вилученого з обігу.

Тому вбачається, що інформація, яка була формальною підставою для проведення огляду місця події (рапорт працівника поліції щодо вже фактично знайдених предметів) була використана як привід для проведення іншої слідчої дії - обшуку, який здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді, на недопустимості чого вказував Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 у справі № 180/509/17-к. Тому навіть якщо слідчий уважав слідчу дію, яка була проведена 12.04.2022, оглядом, це не змінює ситуації, оскільки відповідно до частини 2 статті 237 КПК огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

У цій справі не заперечується сторонами, що проведення слідчої дії 12.04.2022 відбувалось без попередньої ухвали слідчого судді, огляд домоволодіння було проведено на підставі письмової заяви ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_15 та в подальшому слідчий звертався з клопотанням про проведення огляду до слідчого судді , яке було задоволено ухвалою від 14.02.2022.

При оцінці підстав для проведення огляду (щодо існування яких у сторін є протилежні думки) суд враховує правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 року в справі №754/12820/15-к, відповідно до яких з метою оцінки доказів суд, який встановлює факти, наділений повноваженнями досліджувати усі обставини, які можуть вплинути на його висновок про допустимість доказів, у тому числі і обґрунтованість ухвал слідчого судді, постановлених під час досудового розслідування (п.41).

Вказане вбачається з положень ст. 94 КПК України. Якщо визнати, що суд не вправі досліджувати ці обставини, це призвело б до ситуації, що докази, отримані на підставі ухвали слідчого судді, наперед вважалися б допустимими, що суперечить засаді, втіленій у частині 2 статті 94 КПК України. Більше того, розгляд питання про надання дозволу на проведення обшуку відбувається без сторони захисту, яка під час досудового розслідування не може оспорити обґрунтованість ухвали слідчого судді. Така можливість з`являється у сторони захисту лише під час розгляду в суді обвинувачення по суті. Тому позбавлення сторони захисту можливості на цій стадії процесу поставити під сумнів докази, отримані на підставі ухвали слідчого судді, що ґрунтується на недопустимих доказах, призведе до істотного порушення рівності сторін у процесі, що суперечитиме частині 2 статті 22 КПК України та частині 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

У постанові від 08 квітня 2021 року у справі №573/2028/19, оцінюючи доводи захисника про істотні порушення кримінального процесуального закону на стадії досудового розслідування під час проведення обшуку, в подальшому легалізованого ухвалою слідчого судді, Верховний Суд зазначив, що для проведення обшуку не існувало невідкладних підстав, а тому обшук мав здійснюватися лише на підставі ухвали слідчого судді. Навіть з урахуванням того, що в подальшому обшук було легалізовано ухвалою слідчого судді, колегія суддів дійшла висновку, що обшук проведено без достатніх правових підстав.

Таким чином суд обмежується лише питанням оцінки допустимості результатів слідчих дій, здійснених за дозволом слідчого судді.

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що клопотання слідчого від 13.04.2022 про проведення огляду за місцем проживання ОСОБА_4 не містить відомостей про те, що ОСОБА_4 до часу проведення огляду поліцейські та будь-хто переслідував, чи про наявність будь-яких відомостей про необхідність врятування життя людей та майна як підставу огляду, тобто не наведено виключних підстав для проникнення до житла без ухвали слідчого судді, які визначені ч. 3 ст. 233 КПК України, як і не наведено відомостей про вчинення злочину, які були відомі до проникнення в житло ОСОБА_4 .

Не містить передбачених ст. 233 КПК підстав для проникнення в житло особи і ухвала слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.04.2022, в якій лише підтверджено доводи, зазначені в клопотанні щодо підстав огляду. Проте, з висновками слідчого судді не можна погодитися, оскільки наведені в клопотанні та ухвалі слідчого судді доводи не передбачені КПК України як підстави для проникнення до володіння особи без ухвали слідчого судді.

Тому суд не може прийняти до уваги ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.04.2022 у справі № 935/605/22, якою задоволено клопотання слідчого, надано дозвіл на проведення огляду домоволодіння ОСОБА_4 , проведеного 12.04.2022.

Крім того, клопотання слідчого та ухвала слідчого судді стосувались отримання дозволу саме щодо огляду житла, а не його обшуку, як це імперативно передбачено ч. 3 ст. 233 КПК України та вбачається з ч.2 ст. 237 КПК.

Тобто при оцінці підстав проведення огляду 12.04.2022 та подальшого звернення до слідчого судді в порядку судового контролю суд приходить до висновку, що слідчою не було дотримано вимог, передбачених ст. 233, 237 КПК для проникнення до житла особи та проведенні в ній слідчої дії, а слідча дія не була санкціонована слідчим суддею.

Що стосується оцінки такої підстави для проведення спірної слідчої дії 12.04.2022, як добровільна згода ОСОБА_4

Верховний Суд у справі № 584/27/18, постанова від 19 січня 2021 року, в пунктах 27,29,30,31,32. сформував правову позицію про те, що при оцінці того, чи надала особа, що володіє житлом чи іншим володінням, добровільну згоду на проникнення і здійснення слідчих дій у такому володінні, суд має виходити із сукупності всіх обставин, що супроводжували цю слідчу дію, враховуючи, але не обмежуючись наявністю письмового підтвердження такої згоди.

Для того, щоб особа мала можливість прийняти інформоване рішення, чи надати доступ до свого володіння, вона має володіти інформацією, яка дозволяє їй врахувати свої права та інтереси й, можливо, інтереси інших осіб, які можуть бути порушені допуском органів правопорядку до володіння.

Частина 3 статті 234 КПК визначає обсяг інформації, що має бути надана слідчому судді для того, щоб він мав можливість прийняти зважене рішення щодо надання дозволу на проникнення до володіння. Це положення визначає й той обсяг інформації, що має надаватися володільцю для отримання добровільної інформованої згоди на доступ до його володіння.

Виходячи з цього положення, для того, щоб зробити висновок про добровільність згоди особи на доступ до свого володіння, слід пересвідчитися, що вона розуміла: - у зв`язку з чим вимагається доступ до володіння; - які є підстави для проведення відповідних дій; - які саме дії планується провести після отримання доступу до володіння і яка їхня мета; - в якій частині володіння планується проводити дії; - протягом якого часу планується проводити дії; - до яких обмежень у користуванні володінням це може призвести. Дозвіл має стосуватися саме тих дій, про які особа проінформована. Проникнення до частини володіння або здійснення інших дій, на які не отримана ясно виражена згода, не може вважатися таким, що здійснене за добровільною згодою.

Аналогічні правові висновки щодо добровільності згоди володільця, яка ставиться під сумнів, викладені у рішеннях Верховного Суду (постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 266/4000/14-к, від 12 лютого 2019 року у справі № 159/451/16-к), в яких зазначено, що для з`ясування допустимості доказів, отриманих під час огляду в житлі чи іншому володінні особи, якщо наявність та/або добровільність згоди володільця ставиться стороною під сумнів, суд має виходити із сукупності всіх обставин, що супроводжували цю слідчу дію, враховуючи, але не обмежуючись, наявністю письмового підтвердження такої .

Оцінюючи в контексті наведеного наявну письмову заяву ОСОБА_4 про дозвіл на проведення огляду в його домоволодінні від 12.04.2022 та його покази в частині недобровільності такої згоди, суд враховує, що, як було встановлено й зазначено вище, на момент приїзду слідчої ОСОБА_15 на території домоволодіння ОСОБА_4 вже перебували працівники поліції, інші цивільні особи та проводились певні заходи, згода ОСОБА_4 на які захистом заперечується.

Отже дозвіл на проведення огляду слідчій ОСОБА_15 . ОСОБА_4 надавав вже під час фактичного перебування в домоволодінні поліцейських, після проникнення їх на територію домоволодіння та після фактичного виявлення там заборонених предметів. Як видно зі змісту наявної у матеріалах справи письмової заяви ОСОБА_4 від 12.04.2022, вона не відображає відомостей щодо цілей огляду і дій які планувалось провести, а також тих частин володіння особи, в яких мали проводитись слідчі дії. Крім того, понятий ОСОБА_9 в суді вказав, що ОСОБА_4 в ході слідчої дії висловлював заперечення щодо проведення обшуку і, водночас, жоден з понятих не бачив за яких умов та коли писалась заява про дозвіл. Тому за критеріями, наведеними у правовому висновку ВС в справі № 584/27/18, надана ОСОБА_4 слідчій ОСОБА_15 заява не може вважатись добровільною та такою, що надана належно проінформованою особою та що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди. При цьому підстави, з яких поліцейські вперше проникли на територію ОСОБА_4 в ході судового розгляд встановлені не були, іншої заяви, крім адресованої слідчій ОСОБА_15 матеріали справи не містять.

Оцінюючи вказані порушення, суд враховує, що втручання держави у право на житло є порушенням статті 8 Конвенції якщо воно «не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у п. 2 ст. 8 Конвенції, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (п. 47 рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» (2008).

З урахуванням наведеного суд зауважує, що відсутність відеозапису слідчої дії 12.04.2022, зокрема, унеможливлює належне спростування відповідних доводів захисту та належне встановлення (1) добровільності згоди ОСОБА_4 на проведення слідчої дій, (2) тривалості слідчої дії та всіх її учасників (3) характер та суть проведених слідчою дій, (4) наявності невідкладних підстав для проникнення в домоволодіння обвинуваченого, (5) відсутності заперечень щодо проведених дій, тобто відповідні доводи захисту про порушення, допущені при проведенні слідчої дії 12.04.2022 та, як наслідок, недопустимість зібраних доказів не спростовані. Водночас, суд відхиляє окремі доводи захисника про незаконність проведеного обшуку від 12.04.2022 саме через відсутність відеозапису проведення слідчої дії, оскільки така слідча дія відбувалась не на підставі ухвали слідчого судді, а тому відеозапис не був обов`язковий. Вказане вбачається з вимог ч. 1 ст. 107 КПК України, ч.10 ст. 236 КПК та позиці ВС, зазначеній в постанові від 22 квітня 2021 року, справа № 359/843/19.

Крім того, як встановлено в ході судового розгляду у протоколі огляду 12.04.2022 в порушення вимог ч. 5 ст. 104 КПК зазначено не всіх осіб, які приймали участь в проведенні огляду, зокрема, не зазначено жодного оперативного працівника та одного з трьох вибухотехніків, про участь яких вказували свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; додана фото таблиця, всупереч вимог ч. 3 ст.105 КПК не підписана жодним з учасників слідчої дії, а до протоколу всупереч вимог ч. 3 ст. 107 КПК України не додано примірника технічного носія інформації, зафіксованої при огляді на цифровий фотоапарат. Також з пояснень понятого ОСОБА_8 вбачається, що останній брав участь в слідчій дії не протягом всього часу її проведення.

Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Тобто допущені порушення є істотними підставами для поставлення під сумнів законності протоколу огляду місця події, на якому вирішальною мірою ґрунтується обвинувачення ОСОБА_4 .

За таких обставин фактичного проведення обшуку домоволодіння під виглядом огляду місця події, відсутністю належного судового контролю після проведеної слідчої дії, відсутністю добровільної згоди власника та відсутністю невідкладних випадків для проникнення до житла та порушеннями щодо оформлення додатків до протоколу суд приходить до висновку, що слідча дія, оформлена протоколом огляду місця події від 12.04.2022 була проведена з порушенням вимог ст.7, 9, ч. 3 ст.105, ч. 3 ст. 107, 233, 237 КПК України, а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України протокол огляду місця події від 12.04.2022 є недопустимим доказом.

Крім того, з урахуванням установлених процесуальних порушень, керуючись ст. 87 КПК, суд визнає також недопустимими решту доказів сторони обвинувачення, які є похідними від згаданих протоколів огляду місця події.

Наведена позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини(рішення від 30 червня 2008 року, 21 квітня 2011 року, справи «Гефген проти Німеччини» та «Нечипорук і Йонкало проти України» відповідно). Зокрема, згідно з доктриною цього Суду, якщо джерело доказів є недопустимим, то всі інші фактичні дані, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Відповідно суд не може покласти в основу вироку і похідні від огляду місця події 12.04.2022 докази: висновок експерта №СЕ-19/106-22/3310-ВТХ від 23.05.2022 (а.с. 195-204 том 1), висновок експерта №СЕ-19/106-22/3309-ВТХ від 23.05.2022 (т. 1, а.с. 207-222), висновок експерта №СЕ-19/106-22/3317-БЛ від 18.05.2022,(а.с. 223-232 том 1), висновок експерта №СЕ-19/106-22/3319-БЛ від 19.05.2022, (а.с. 233-240 том 1), висновок експерта №СЕ-19/106-22/3320-БЛ від 20.05.2022, (а.с. 242-247 том 1), висновок експерта №СЕ-19/106-22/3322-БЛ від 20.05.2022 (а.с. 249-254 том 1), висновок експерта №СЕ-19/106-22/3321-БЛ від 23.05.2022, (а.с. 255-259 том 1), при проведенні яких досліджувались речові докази, отримані під час огляду місця події 12.04.22, на які посилається орган досудового розслідування у обвинуваченні і державний обвинувач. За відсутності ж речових доказів і висновків експертів відсутні належні та достатні докази щодо предмета злочину (показання такими доказами ніякою мірою не є), а предмет злочину, передбаченого ст. 263 КК України є обов`язковим для доказування і за відсутності предмету злочину особу винуватою у скоєнні цього злочину визнавати неможливо.

Також суд враховує, що пояснення свідка ОСОБА_15 в частині тверджень про наявність підстав та суті проведеної слідчої дії в зв`язку з розслідуванням в той день іншого злочину, в ході якого було отримано оперативну інформацію щодо зберігання саме у ОСОБА_4 боєприпасів та зброї, щодо добровільності дозволу на проведення огляду, - не можуть бути покладенні в основу обвинувального вироку, оскільки даний свідок є прямо зацікавленою особою, її пояснення щодо існування інформації про зберігання ОСОБА_4 зброї до початку слідчих дій 12.04.2022 не підтверджені жодними іншими доказами у даному провадженні та і самі по собі не спростовують наведених вище порушень, допущених при проведенні слідчої дії 12.04.2022. Крім того, суду не було обґрунтовано з яких причин виявлені о 12.45 12.04.2022 зброя та боєприпаси (згідно рапорту) не були вилучені поліцейськими безпосередньо після їх виявлення в ході вже триваючих на той час дій в домоволодінні ОСОБА_4 , а було фактично ініційовано окрему нову слідчу дію та залучено слідчу ОСОБА_15 .

Покази інших свідків вибухотехніків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 жодним чином стосуються оцінки підстав проведення слідчої дії 12.04.2022, їх покази не спростовують наведені вище висновки суду та не доводять обгрунтованість обвинувачення, а стосуються виключно порядку залучення вибухотехніків та ходу слідчої дії вже після виявлення предметів злочину та проникнення в домоволодіння ОСОБА_4 .

Інші покази як свідків понятих ОСОБА_9 . ОСОБА_8 також не спростовують висновків суду про недопустимість доказів, отриманих за наслідками огляду місця події 12.04.2022 та жодним чином не підтверджують обгрунтованість висунутого обвинувачення.

Тобто жоден з допитаних судом свідків чи письмовий доказ не доводив у суді інформацію про обставини набуття ОСОБА_4 зброї та боєприпасів, як це зазначено у висунутому обвинуваченні, чи інформацію про їх зберігання ним, жоден зі свідків, в тому числі і слідча не були безпосередніми очевидцями виявлення зброї та боєприпасів, а лише повідомляли суду відомості щодо порядку проведення огляду та вилучення цих речей з підлоги гаража обвинуваченого.

При цьому доводи прокурора про надання ОСОБА_4 визнавальних показів на досудовому розслідуванні та підтвердження ними висунутого обвинувачення суд до уваги не бере, оскільки суд може керуватися лише показами, які сприйняті безпосередньо судом (ст.ст. 23, 95 КПК України), а інших належних та допустимих доказів винуватості особи в ході досудового розслідування та судового розгляду встановлено не було. Інші доводи прокурора в частині законності проведеного 12.04.2022 огляду в домоволодінні ОСОБА_4 спростовані наведеним вище висновками суду за результатами розгляду клопотань захисту щодо недопустимості доказів. Так, позиція прокурора про потребу слідства в невідкладному огляді як місця події житла ОСОБА_4 не відміняє обов`язку дотримуватись вимог ст.ст. 233, 237, 104, 105 КПК України щодо порядку проведення такої слідчої дії та перевірки підстав для її проведення.

Тому версія ОСОБА_4 щодо непричетності до придбання та зберігання зброї та боєприпасів, вилучених 12.04.2022 не була спростована поза розумним сумнівом фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України, п.18 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» винність особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Положеннями ч.1 ст.91 КПК України зокрема передбачено, що у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Згідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Ст. 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи. Особа не може піддаватися кримінальному покаранню доки не буде визнана винною в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах або припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчинені кримінального правопорушення. Всі сумніви щодо доведеності вини трактуються на користь обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини при вирішенні питання справедливості судового розгляду в цілому враховує, у тому числі, й спосіб отримання доказів.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» в розумінні Суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному. Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.(Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

За змістом ст. 86 КПК України, докази в кримінальному провадженні мають бути отримані тільки у порядку, передбаченому КПК, отриманий з порушеннями доказ є недопустимим і не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

При оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», яке повинно випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи, не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначається, що для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (справа №688/788/15-к, провадження №51-597км17) у рішенні від 04.07.2018 року вказав: «Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону».

За таких обставин, суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, робить висновок, що за результатами даного судового розгляду сторона обвинувачення не надала суду допустимих та переконливих доказів того, що ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме - незаконне придбання та зберігання вибухових речовин, бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Тому , суд приходить до висновку про виправдання ОСОБА_4 у зв`язку з не доведенням вчинення ним кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Також підлягає скасуванню накладений ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.04.2022 арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на вилучені в ході слідчої дії 12.04.2022 предмети.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, враховуючи знищення частини речових доказів за актами № 61, 62 (а.с.225, 226 т.1), а також враховуючи обгрунтовану позицію прокурора щодо можливості передачі набоїв на потереби війська.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається.

На підставі вище викладеного,керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376,392-395 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та виправдати на підставі п.2 ч. 1ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.04.2022 арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на: постріл ПГ-7М до РПГ з пороховим стартовим згортком; підривач типу ВП-7; металевий корпус з написами «ПГ-7 м 256-14-71 А-ІХ-1», ПГ-7м 254-14-71 РМДСН-5К 5-16-70 3В-7Г 42-м-60-70 33-72-2330, 63-2-71; циліндричний предмет в картонному корпусі зеленого кольору з наявним маркуванням: СВВНТНТ до упора з гранатою ПГ-7 «ПН НБЛ-42 16/-71 Б / 2-72-65»; предмет схожий до корпусу гранати Ф-1 на частині якого наявні маркування 386-3 ДТ; металевий предмет схожий на корпус гранати РГН з наявним маркуванням РГН 254-44-89 та вкрученим білим предметом полімерного кольору; полімерний предмет білого кольору схожий на підривач УРЗ з наявним маркуванням УРЗ 334-12-89-7; металевий предмет схожий на підривач ВРГН з наявним маркуванням «УЗРГМ 23-71-386»; 3 полімерних предметів коричневого кольору зовні схожих до магазинів від автоматичної зброї; 2 металеві предмети чорного кольору зовні схожих до магазинів від автоматичної зброї; патронами до автоматичної зброї калібру 7,62*39 в кількості 94 штук; 270 патронів до автоматичної зброї калібру 5,45*39; три набої калібром 7,62*54; набої до спортивно-мисливської рушниці калібром 5,6 мм в кількості 466 шт.; предмет зовні схожий на малокаліберну гвинтівку торгової марки ТОЗ з полімерним прикладом; змив з магазинів до автоматичної зброї; змив з корпусів подібних до корпусів гранат; змив з підривачів до ручних гранат; змив з пострілу ПГ-7м та стартового порохового заряду ПГ-7ПП; змив з малокаліберної гвинтівки.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- 90 патронів які є бойовими 7,62 мм проміжними патронами зразка 1943 року кулею «ПС» зі сталевим осердям; 4 патрони які є бойовими 7,62 мм проміжними патронами зразка 1943 року з трасуючою кулею (Т-45); 210 патронів які є бойовими 5,45 мм проміжними патронами з кулею «ПС» зразка 1974 року зі сталевим осердям; 60 патронів які є бойовими 5,45 мм36 патронів які є 5,6 мм спортивно цільових патрони кільцевого запалення. проміжними патронами з трасуючою кулею «Т» зразка 1974 року, 3 полімерних предметів коричневого кольору зовні схожих до магазинів від автоматичної зброї; 2 металеві предмети чорного кольору зовні схожих до магазинів від автоматичної зброї, гвинтівку моделі «ТОЗ-8» калібру 5,6 мм., яка є спортивною однозарядною гвинтівкою, 3 патрони калібру .30-06 з експансивною кулею типу «SP»; 402 патрони 5,6 мм; 28 патронів які є 5,6 мм «Біатлон» - передати на потреби поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють».

Процесуальні витрати по кримінальному провадженні на проведення судово-вибухо-технічної експертизи (висновок СЕ-19/106-22/3310-ВТХ від 23.05.2022) 2059,44 грн.; - на проведення судово-вибухо-технічної експертизи (висновок СЕ-19/106-22/3309-ВТХ від 23.05.2022) 2574,30 грн.; - на проведення судової експертизи зброї (висновок СЕ-19/106-22/3317-БЛ від 18.05.2022) 1372,96 грн.; - на проведення судової експертизи зброї (висновок СЕ-19/106-22/3319-БЛ від 19.05.2022) 1029,72 грн.; - на проведення судової експертизи зброї (висновок СЕ-19/106-22/3320-БЛ від 20.05.2022) 1029,72 грн.; - на проведення судової експертизи зброї (висновок СЕ-19/106-22/3322-БЛ від 20.05.2022) 1029,72 грн.; - на проведення судової експертизи зброї (висновок СЕ-19/106-22/3321-БЛ від 23.05.2022) 1029,72 грн., а всього на суму 10125,58 грн., - віднести на рахунок держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасникам, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення. Інші учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1