ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1658/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

під час судового засідання в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001640 від 03.05.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хоружівка

Недригайлівського району Сумської області, громадянина

України, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 17 липня 2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001640 від 03.05.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 липня 2023 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 вересня 2023 року включно.

Наразі вказане кримінальне провадження перебуває на стадії допиту потерпілих.

Відповідно до ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, яке обґрунтував наявністю ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу і які на теперішній час не зменшилися, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку прокурора, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з огляду на те з метою запобігання вказаних ризиків є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На переконання прокурора раніше обраний розмір застави слід залишити без змін.

Захисник заперечив проти клопотання прокурора, виклавши свої доводи та посилався на те, що заявлені прокурором ризики є недоведеними, оскільки ОСОБА_5 раніше не судимий, тобто не схильний до протиправної поведінки. Ризик переховування обвинуваченого від суду сторона захисту вважає надуманим, оскільки наразі продовжує діяти воєнний стан, що виключає ймовірність залишення ОСОБА_5 території держави, оскільки останній є військовозобов`язаним та у разі необхідності буде позбавлений можливості уникнути призову. Інші ризики наведені у клопотанні захисник вважає необґрунтованими.

На підставі викладеного захисник вважає, що є всі передумови для зміни запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника та просив змінити запобіжний захід.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, обговоривши заявлене клопотання, дійшов до таких висновків.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина перша статті 194 КПК України).

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, згідно з якою підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема переховуватися від органів суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінального провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі ризики, що визначені у частині першій статті 177 КПК України:

- ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

- ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих;

- ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;

- ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Щодо наявного ризику переховування обвинуваченого від суду прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 усвідомлюючи невідворотність покарання, а також тяжкість правопорушень, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, аби уникнути відповідальності.

Сторона захисту вважає вказаний ризик сумнівним та недоведеним, оскільки наразі в Україні продовжує тривати воєнний стан, в період дії якого військовозобов`язаним обмежений виїзд за межі країни. Вказане на переконання захисника свідчить про надуманість вказаного ризику.

Суд вважає, що ризик переховування обвинуваченого від суду є обґрунтованим, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України. Санкція найтяжчої статті, за якою обвинувачується ОСОБА_5 , а саме за ч. 3 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, через те усвідомлюючи міру покарання за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, за відсутності міцних соціальних зв`язків, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

У той же час продовжує існувати і ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_5 на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, оскільки допит свідків ще не розпочато, а стадія допиту потерпілих не завершена.

Не може залишатися поза увагою те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України), тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Той факт, що судовий розгляд вже триває не зменшує ризик можливого незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, а навпаки збільшує вірогідність його настання внаслідок обізнаності обвинуваченого з усіма наявними матеріалами кримінального провадження, у тому числі, протоколами допитів з наданими показаннями, через те може впливати на них з метою надання неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду.

Отже, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків є реальним та зумовлює необхідність запобіжного заходу.

У той же час, суд не погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки суду не надано жодних доказів в обґрунтування припущення можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з боку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Водночас, ризик повторного вчинення кримінального правопорушення суд оцінює як дуже високий, оскільки обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується вчинення 24 (двадцяти чотирьох) епізодів злочинної діяльності.

Незважаючи на той факт, що обвинувачений раніше не судимий, кількість інкримінованих злочинів свідчить про стійку протиправну поведінку та підтверджує ризик повторного вчинення кримінального правопорушення.

Отже, враховуючи наведене, суд встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, вчините інше кримінальне правопорушення, і суд дійшов до висновку про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та вважає обґрунтованою необхідність у продовженні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави за змістом приписів ч. 4 ст. 182 КПК суд, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Ухвалою суду від 25 липня 2023 року ОСОБА_5 було визначено розмір застави у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 342 000 гривень.

Суд враховуючи відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, вважає, що раніше визначений розмір застави слід залишити без зміни.

На підставі викладеного, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням має забезпечити не лише права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на викладене та керуючись статтями 177, 182, 183 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на строк 60 діб, тобто до 09 листопада 2023 року включно.

Раніше визначений розмір застави залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1