Справа № 754/6154/19
У Х В А Л А

Іменем України

08 травня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі

судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0009477 за обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Смільчинці, Лисянського району, Черкаської області, освіта середня, заміжньої, не працюючої, проживаючої російська федерація, московський округ, м. хімки, АДРЕСА_1 , раніше не судиму

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду м. Києва від прокурора надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009477 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126ч.1 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 22.10.2018 року приблизно о 20.00год. знаходячись на паркувальному майданчику для автомобілів, що по біля ТЦ`Даринок» по вул. Магнітогорська,1 в м. Києві, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків вступила у сварку з ОСОБА_6 , в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, підійшла до ОСОБА_6 схопила правою рукою останню за ліву руку та відштовхнула від себе. Після чого ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії схопила правою рукою ОСОБА_6 за шию та стиснула її, завдавши ОСОБА_7 фізичну біль.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ст.126ч.1 КК України, як побої, тобто вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. В судовому засіданні 10.09.2021 року обвинувачена ОСОБА_5 зазначила, що розуміє суть пред`явленого обвинувачення, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає.

Потерпіла у судовому засіданні не з`являється, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_5 тривалий період не з`являється у судове засідання. Перебуває на території російської федерації. Прокурору вдалось зв`язатись через електронний месенджер з ОСОБА_5 , яка повідомила що в Україну вона не збирається повертатись і не заперечує щодо звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вислухавши думку прокурора, вивчивши надані прокурором матеріали, суд дійшов до наступного.

Правилами ч.3ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ч.4ст.286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Таким чином, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Так, відповідно до вимог ч.1п.1 ст.49 КК України особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули строки, а саме два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе ніж обмеження.

Вчинення даного кримінального проступку ОСОБА_5 , згідно обвинувального акту, датовано - 22 жовтня 2018 року.

Отже, станом на 08 травня 2023 року, пройшло більше ніж два роки з моменту як ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.126 КК України, тобто перебіг давності строків притягнення до кримінальної відповідальності закінчився.

ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку не визнала, однак фактично не заперечувала щодо звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст.49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність матеріально-правових підстав, передбачених п.1ч.1ст.49 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, враховуючи, що за наявності сукупності вказаних обставин таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, суд вважає, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України за кримінальний проступок, передбачений ч.1ст.126 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності підлягає задоволенню та приходить до висновку про необхідність звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.126 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись вимогами ст.49 КК України, ст.ст.285,286,287,288,314,315 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2018 року за № 0009477 відносно неї за ч.1ст.126 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо неї закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення через Деснянський районний суд м. Києва.

Суддя: