справа № 535/556/22
провадження № 1-кп/619/41/23
УХВАЛА

іменем України

20 червня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Дергачівського районного суду Харківської області, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , та клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, -

встановив:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України.

ОСОБА_5 подав до суду клопотання, в якому просить суд змінити йому запобіжний захід. В обгрунтування зазначив, що за час тримання під вартою у нього загострилися хронічні захворювання, крім того вказує, що він раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрацію, а також має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір, яка має інвалідність 3-ї групи та страждає на хворобу серця та потребує постійного нагляду.

Також ОСОБА_5 зазначає, що підозра є необґрунтованою.

Проти клопотання прокурора заперечував з наведених вище підстав, та у зв`язку із необґрунтованістю клопотання.

Прокурор у судовому засіданні проти клопотання обвинуваченого заперечував, надав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та на потерпілого, вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 підтримав, просив його задовольнити, проти клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою заперечував, зазначив, що ризики, на які посилається прокурор, не доведені.

Вказав, що обвинувчений потребує медичної допомоги, має стійкі соціальні зв`язки.

Зазначив, що ризик впливу на свідків відсутній, оскільки досудове розслідування наразі закінчено.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд доходить наступного.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 17.05.2023 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.07.2023 включно.

Прокурор посилається на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вбачає наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що його дії були направлені на позбавлення життя іншої людини, на думку суду, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до порушення належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні продовжує існувати, що обумовлює необхідність продовження запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд не вбачає його наявності, оскільки обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, а прокурор не надав жодних доказів на підтвердження існування такого ризику.

За таких обставин, ризик передбачений п. 5 ст. 177 КПК України відсутній.

Також суд не вбачає підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки прокурор не вказує, яким саме іншим чином обвинувачений може перешкоджати провадженню.

Щодо ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, то вони є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого. на більш м`який, так як на даний час це не забезпечать належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обставини, зазначені у клопотанні, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню, оскільки відсутні передумови для застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Щодо аргументів обвинуваченого, що підозра є необґрунтованою, суд виходить з наступного.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» зазначено, що факти, які підтверджують «обґрунтовану підозру», не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення.

Доводи сторони захисту про недоведеність ризиків суд не приймає, оскілки ризики є реальними та триваючими.

Надана обвинуваченим копія ухвали Жовтневого районного суду Харківської області від 07.02.2023 свідчить про наявність іншого кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України, і очевидно не є підставою для висновку про зменшення наявних ризиків.

Навпаки, наявність іншого кримінального провадження підвищує ризик переховування від суду.

Інші доводи обвинуваченого не свідчать про наявність підстав для зміни запобіжного заходу, виходячи із тяжкості покарання, що йому загрожує, та діючих ризиків.

Судом розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Суд вважає, що наявні обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, для продовження тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , оскільки є достатньо підстав вважати, що обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Щодо доводів захисту про заставу, суд зазначає, що обвинуваченому було обрано такий альтернативний запобіжний захід, якій згодом було зменшено до мінімального розміру, передбаченого законом.

Також суд вважає можливим продовжити дію альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 194, 199, 331КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою до 18 серпня 2023 року включно.

Продовжити ОСОБА_5 в якості альтернативи запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних громадян, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

У випадку внесення застави ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_6