ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2476/23 Справа № 185/4280/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-2 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 серпня 2023 року включно, відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення. Зазначено, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, та здійснення впливу на свідків з метою зміни ними показань, і цим ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Також враховано введений на території України воєнний стан, дані про особу обвинуваченого та його стан здоров`я. Прийнято до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, при цьому підстав для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який не встановлено.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а оскаржувана ухвала слідчого судді є необгрунтованою та незаконною, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.

Зазначає, що ОСОБА_7 необгрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки матеріали справи не містять доказів причетності останнього до його вчинення, а сама по собі тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для застосування виключного запобіжного заходу.

Зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження існування ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.

Вказує, що судом не було належним чином враховано особу ОСОБА_7 , його характеризуючі дані, не надано їм належну оцінку.

Крім того зазначає, що її підзахисний не намагався і не має намірів переховуватися від суду і органів слідства або впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та перешкоджати досудовому розслідуванню в будь який спосіб.

Сторони кримінального провадження, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду, в судове засідання не з`явились, захисником подане клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності її та обвинуваченого. Враховуючи, що участь останніх в апеляційному розгляді є не обов`язковою, беручи до уваги, що заяв чи клопотань щодо їх особистої участі в апеляційному розгляді вони не заявляли, колегія суддів вважає за можливе з метою дотримання розумних строків розгляду справи, на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, проводити судовий розгляд без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження виключного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 прийшов до об`єктивного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме у пособництві державі агресору в період військового стану, за який у разі визнання його винуватим передбачено покарання від 10 до 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від 10 до 15 років, з конфіскацією майна або без такої, а отже з метою уникнення покарання він може переховуватись від суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Аналізуючи обставини справи та відомості про особу обвинуваченого у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що існує вагома вірогідність того, що останній з метою уникнення відповідальності може вдатися до відповідних дій.

При цьому колегія суддів зважає на те, що суворість можливого покарання, хоча сама по собі і не може бути підставою для тримання особи під вартою, втім підлягає врахуванню у сукупності з іншими встановленими ризиками та свідчить про їх особливу вагомість, оскільки ОСОБА_7 небезпідставно обвинувачується у вчиненні в період запровадження воєнного стану на території України особливо тяжкого злочину, який міг призвести до тяжких наслідків. Одночасно враховується, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування було оголошено у розшук та затримано.

Також характер вчиненого діяння, пов`язаного із надання збройним формуванням рф місця проживання військовослужбовця та проукраїнськи налаштованих мешканців села Бабенково Ізюмського району Харківської області, а також виконанням інших доручень військовослужбовців збройних сил рф, дає підстави грунтовно припускати, що ОСОБА_7 може продовжити вчинення такого роду злочинів.

Колегія суддів враховує, що у даному провадженні необхідно в рамках судового розгляду допитати свідків, а тому ризик впливу на них з боку підозрюваного також існує і є вагомим.

Колегія суддів приймає до уваги і те, що ОСОБА_7 одружений, раніше не судимий, втім, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що наявність в обвинуваченого певних соціальних зв`язків з урахуванням того, що одночасно він не має постійного місця роботи, джерела доходів, утриманців, - не свідчить про те, що застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і те, що з часу обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 вони продовжують існувати та не зменшилися, суд першої інстанції прийшов до грунтовного висновку про необхідність продовження строку дії застосованого до цього обвинуваченого запобіжного заходу, та відмовив у заміні виключного запобіжного заходу на більш м`який, оскільки він не зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків та стримання встановлених ризиків.

Доводи захисника щодо позитивних характеризуючих даних про особу обвинуваченого та його стану здоров`я колегія суддів вважає непереконливими, оскільки вказані обставини не зменшують достатньою мірою вагомість встановлених щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК.

Продовжений запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондує характеру суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу, що узгоджується з позицією ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovich v. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року).

Інші доводи апеляційної скарги захисника зводяться до посилання на обставини, які були відомі суду першої інстанції і дістали належну оцінку, а також вони у своїй сукупності не спростовують наявності і вагомості ризиків з переліку встановлених судом та не можуть бути прийняті до уваги з огляду на вищенаведене.

У зв`язку з викладеним, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4