Справа №751/5423/23
Провадження №1-кп/751/321/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернігова матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001881 від 30.05.2023 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпіла - ОСОБА_6 ,

захисник - ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

30.05.2023 року, близько 11 год. 00 хв., в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , знаходячись біля під`їзду №1 буд.АДРЕСА_2, реалізуючи умисел на заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з корисливих мотивів, шляхом обману, представившись помічником лікаря, отримав від потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 5 000 дол. США.

Після передачі грошових коштів ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_6 , зрозумівши, що стала жертвою шахрайської схеми, вимагала повернення грошових коштів у останнього.

Однак, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що протиправний характер його дій спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману став зрозумілий для оточуючих, почав тікати від потерпілої, таким чином намагався відкрито заволодіти грошовими коштами в сумі 5 000 дол. США, які станом на 30.05.2023 р. відповідно до інформації НБУ в еквіваленті Національної валюти становить 182 850 грн, що належать потерпілій ОСОБА_6 , проте не довів кримінальне правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, виконавши при цьому всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був затриманий перехожим, який став очевидцем зазначеного кримінального правопорушення.

Вказаними в сукупності діями, які виразились в закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України

ІІ. Позиція обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав та надав показання, що на початку весни 2023 року він проживав в м. Києві та шукав підробіток. До нього в телефонному режимі звернувся незнайомий чоловік та запропонував роботу з надання послуг фінансового кур`єра, а саме отримання грошових коштів в м. Чернігів та перевезення їх до м. Київ. Зі слів незнайомого вказані гроші були призначені для подальшої передачі лікарям як неправомірну винагороду. Обвинувачений погодився з пропозицією щодо працевлаштування і йому було одразу перераховано на банківську картку кошти на супутні витрати під час відрядження.

В обідній час 30.05.2023 року обвинувачений перебував в м. Чернігів та відшукав місце проживання потерпілої за адресою буд. АДРЕСА_2 . Незнайомець перебував з ним постійно на телефонному зв`язку і наказав піднятися до квартири де проживає потерпіла. В той момент коли він піднімався сходами до квартири потерпілої, остання вже зачиняла двері і вони разом спустились до під`їзду. Під час розмови потерпіла цікавилась де її донька. Обвинувачений в свою чергу, згідно вказівок незнайомця, повідомив, що вона в дорозі до лікарні. Через декілька хвилин з під`їзду вийшов сусід потерпілої, якому вона розповіла про необхідність передачі нею грошових коштів для лікування доньки. Останній почав її попереджати про можливі шахрайські дії. Незважаючи на застереження, потерпіла передала обвинуваченому 5000 дол. США, які він перерахував та поклав до кишені. Незнайомець весь час перебував на телефонному зв`язку і усвідомивши передачу коштів, почав вимагати від обвинуваченого швидко втікати. Побоюючись погроз від незнайомця, обвинувачений, незважаючи на вимоги потерпілої та сусіда негайно зупинитись, почав від них втікати, але через близько 300 метрів зрозумів, що скоює протиправні дії та зупинився. Обвинувачений вказав, що жодних перешкод одразу з`ясувати та врегулювати ситуацію з потерпілою не було, проте подальші його дії обумовлені виключно побоюваннями реальності погроз незнайомця та намаганнями якісно виконати роботу.

Обвинувачений підтвердив обізнаність та усвідомлення того, що в момент скоєння інкримінованого йому злочину в країні введений воєнний стан. Причинами фізичного та психологічного побоювання незнайомця, якого особисто ніколи не бачив, пояснив наявністю в останнього його особистих документів, які він попередньо надіслав через месенджер.

Окрім того, обвинувачений визнав, що не був обізнаний ані про місце перебування доньки потерпілої, ані про реальність потреб в передачі нею грошових коштів, оскільки це не входило в коло його обов`язків. Спілкування з потерпілою та обвинуваченим невідомий йому чоловік здійснював в телефонному режимі паралельно, і саме тому він міг оперативно надавати подальші вказівки, оскільки був обізнаний з перебігом перемовин між ними з приводу передачі грошей. Пояснити мотиви рекомендувати себе потерпілій як помічник лікаря, перед отримання грошових коштів, обвинувачений не зміг.

Узагальнена позиція обвинуваченого зводиться до того, що він не був обізнаний із злочинними намірами невідомого йому чоловіка, якого вважав роботодавцем, а намагався лише добре виконати поставлене йому завдання - надання послуг фінансового кур`єра.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.

3.1 Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 надала показання про те, що вранці 30.05.2023 р. до неї зателефонував невідомий чоловік, який повідомив про травмування її доньки в дорожньо-транспортній пригоді та потребу грошових коштів на лікування останньої. Незнайомець пояснив, що до неї незабаром прийде чоловік, який є помічником лікаря, і йому буде потрібно передати грошові кошти в розмірі 20 000 дол. США. Після розмови, вона відшукала власні заощадження в розмірі 5 000 дол. та почала виходити з квартири. В цей момент до неї підійшов невідомий чоловік, який представився помічником лікаря, і вони разом вийшли на вулицю. Потерпіла була в пригніченому стані та плакала. Поблизу під`їзду стояв її сусід та розмовляв зі своїм товаришем. Побачивши потерпілу, сусід підійшов до неї та почав з`ясовувати причини такого стану. Вона йому розповіла про ситуацію з донькою та необхідність передачі лікарям грошових коштів. Сусід одразу застеріг її про можливі шахрайські дії. Обвинувачений постійно спілкувався по телефону, та отримавши від потерпілої кошти в сумі 5 000 дол. США перебував поруч з ними. Однак після того, як потерпіла попросила сусіда повернути передані нею кошти обвинуваченому, останній почав від них швидко втікати. Обвинуваченого почали наздоганяти сусід та його товариш на велосипеді.

Потерпіла не наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання, у вирішенні даного питання поклалася на розсуд суду.

3.2 Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 надав показання, що близько 12 год. 30.05.2023 р. він під`їхав на велосипеді до під`їзду №1 буд.АДРЕСА_2 для зустрічі з товаришем. Під під`їздом стояла заплакана потерпіла і розповіла їм про дорожньо-транспортну пригоду з донькою та передачу лікарям грошових коштів. Обвинувачений стояв неподалік і розмовляв по телефону. Співрозмовник сусіда повідомив потерпілій, що ситуація дуже схожа на шахрайство. В той момент, коли потерпіла попросила обвинуваченого повернути передані нею кошти, останній почав від них втікати. Свідок на велосипеді почав його переслідувати. На вимоги зупинитись обвинувачений не реагував. Через триста метрів обвинувачений, не знаючи місцевості, опинився в тупику і його одразу наздогнав свідок. Обвинувачений просив свідка самостійно повернути грошові кошти потерпілій, пояснюючи, що це вперше в його житті. В подальшому під`їхали працівники поліції та почали задокументовувати обставини злочину. Свідок ОСОБА_8 підтвердив участь в проведенні слідчого експерименту.

3.3 Свідок ОСОБА_9 , будучи допитаним в судовому засіданні надав показання наступного змісту. В першій половині дня 30.05.2023 р. він, як таксист, підвозив ОСОБА_3 до буд. АДРЕСА_3 . Останній постійно говорив по телефону, а привізши його за адресою, свідок бачив як обвинувачений під під`їздом спілкувався з літньою жінкою. Свідку нічого не відомо про обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення.

3.4 Сторонами процесу не заявлялось інших клопотань про допит безпосередньо судом в судовому засіданні будь-яких інших осіб як свідків на підтвердження або спростування пред`явленого обвинувачення.

3.5 Згідно протоколу огляду речей від 20.06.2023 р. вбачається, що оптичний диск CD-R із записом з портативного відеореєстратора співробітників патрульної поліції, що наданий на запит слідчого, в подальшому був визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні. З дослідженого відеозапису, який розпочинається в момент перебування ОСОБА_3 поблизу під`їзду №1 буд. АДРЕСА_2 , вбачається, що обвинувачений знаходиться з грошовими коштами в сумі 5000 дол. США. Поруч перебувають свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Фактично вказаний відеозапис співвідноситься з показаннями потерпілої та свідків у кримінальному провадженні, а відтак враховується судом як належний доказ перебігу подій, які встановлені в судовому засіданні.

На предмет допустимості, як доказу, суд стверджує, що жодних підстав визнавати його недопустимим немає, оскільки відеозйомка здійснювалась працівником поліції, який приїхав на виклик в наряді патрульної поліції, відкрито за допомогою нагрудної камери при виконанні ним своїх професійних обов`язків, з метою фіксації правопорушення, що узгоджується з положеннями ст.40 Закону України «Про національну поліцію України», а відтак не суперечить ст.31 цього Закону. При цьому жодних зауважень з боку присутніх осіб з даного приводу не було, а відтак порушення конституційних прав не встановлено.

Крім того, Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 ( далі - Інструкція 1026) також не містить в собі норм, які б передбачали необхідність інформування осіб про роботу портативних відеореєстраторів - бодікамер.

Більше того, Інструкція 1026, передбачає отримання відеозаписів та їх копій зроблених з портативних відеореєстраторів - бодікамер, що зберігаються на серверах. При цьому слідчим було отримано, та визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні першоджерело доказу, що не суперечить вимогам зазначеної Інструкції 1026 і відповідає критеріям передбаченим ст. 84 КК України.

3.6 Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30.05.2023 року підтверджується факт отримання правоохоронним органом інформації від ОСОБА_6 про заволодіння невідомою особою шляхом обману грошовими коштами в сумі 5 000 дол. США /т.1 а.с.40/.

Вказані обставини стали підставою для внесення 30.05.2023 року відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, ч.2 ст.190 КК України /т.1 а.с.31/.

3.7 Згідно протоколу огляду місця події від 30.05.2023 року об`єктом огляду являється сходова площадка до дверей під`їзду №1 буд. АДРЕСА_2 . Жодної слідової інформації та речових доказів в ході огляду не виявлено та не вилучено /т.1 а.с.44-46/.

3.8 Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2023 року свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за сукупністю зовнішніх рис обличчя, кольору волосся, очей, форми губ та підборіддя серед запропонованих фотознімків впізнали фото з зображенням обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відомостей про обставини, за яких свідки бачила обвинуваченого, вище зазначені протоколи не містять /т.1 а.с.53-61/.

3.9 Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2023 року потерпіла ОСОБА_6 за зовнішніми рисами обличчя, кольором волосся, очей, формою губ та підборіддя серед запропонованих фотознімків впізнала фото з зображенням обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відомостей про обставини, за яких потерпіла бачила обвинуваченого, вище зазначений протокол не містять /т.1 а.с.62-64/.

3.10 Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 30.05.2023 року, на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України, ОСОБА_3 було затримано. Під час проведення особистого обшуку ОСОБА_3 в присутності захисника було вилучено, зокрема, 5 000 дол. США, мобільний телефон марки «Honor 8», банківську картку, дві сім-картки.

В ході перегляду диску з записом затримання підозрюваного ОСОБА_3 , останній не повідомляв про застосування стосовно нього будь-якого тиску ані зі сторони правоохоронців, ані зі сторони потерпілої чи свідків /т.1 а.с.41/.

3.11 Згідно протоколу огляду речей від 30.05.2023 р., а саме мобільного телефону «Honor 8», вилученого під час затримання підозрюваного ОСОБА_3 вбачається, що в месенджері «Телеграм» наявна переписка з абонентом « ОСОБА_11 », яка стосується обставин кримінального правопорушення, та свідчить про його інтелектуальне посібництво у скоєнні злочину.

Зокрема, вище зазначений абонент переказував підозрюваному кошти для приїзду до м. Чернігова, надавав вказівки щодо необхідності заміни сім-картки, пояснював підстави необхідності отримання грошових коштів від потерпілої, надсилав йому її адресу та визначав початок скоєння злочину /т.1 а.с.93-97/.

3.12 Згідно протоколу огляду речей від 01.06.2023 р. слідчою було проведено огляд вилученої під час затримання підозрюваного ОСОБА_3 банківської картки «ПриватБанк» з № НОМЕР_1 . Жодної інформації, окрім загального опису банківської картки, в ході проведення слідчої дії не встановлено /т.1 а.с.92-93/.

3.13 Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 30.05.2023 року та переглянутого в судовому засіданні компакт-диску із його відеозаписом свідок ОСОБА_8 підтвердив, що після вимоги ОСОБА_6 про повернення грошових коштів обвинувачений почав втікати. Здійснюючи його переслідування на велосипеді свідок також кричав обвинуваченому про необхідність зупинитись, однак останній не реагував та продовжував втікати. В момент коли обвинувачений опинився в тупику, свідок його наздогнав. Обвинувачений одразу почав просити свідка передати потерпілій гроші, пояснюючи, що він вперше скоїв такий злочин. Потім вони разом повернулись до під`їзду за місцем проживання ОСОБА_6 та очікували працівників поліції. Відповідні обставини свідок ОСОБА_8 підтвердив і в судовому засіданні /т.1. а.с.65-67/.

3.14 Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 23.06.2023 р. та переглянутого в судовому засіданні компакт-диску із його відеозаписом підозрюваний ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_7 підтвердив, що 30.05.2023 р. він, представившись помічником лікаря, отримав від потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 5000 дол. США та ігноруючи вимоги потерпілої та свідків почав від них втікати. Підозрюваний підтвердив, що його наздогнав свідок на велосипеді.

Узагальнений зміст показань підозрюваного під час слідчого експерименту зводиться до того, що він виконував роботу фінансового кур`єра і всі дії, пов`язані з отриманням грошових коштів від ОСОБА_6 , він здійснював виключно за вказівками невідомого йому чоловіка, який здійснював на нього психологічний вплив. Аналогічні показання були надані підозрюваним і в судовому засіданні /т.1 а.с.109-113/.

3.15 Постановою слідчого про визнання речових доказів від 31.05.2023 року визнано вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Honor 8», грошові купюри номіналом по 100 дол. на загальну суму 5 000 дол. США, банківську картку «ПриватБанк» з № НОМЕР_1 , дві сім-картки, фрагмент паперу зі зразками почерку, визнано речовими доказами /т.1 а.с.82-83/.

3.16 Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №27 від 22.06.2023 року, вилучені у підозрюваного ОСОБА_3 кошти в сумі 5 000 дол. США отримано УФ ЗВО ГУНП в Чернігівській області /т.2 а.с.80/.

3.17 Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 13.06.2023 року на вилучене в ході затримання та особистого огляду ОСОБА_3 вище зазначене майно накладено арешт /т.1 а.с.90-91/.

3.18 Постановою про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 23.06.2023 р., виділено з матеріалів кримінального провадження № 0001881 від 30.05.2023 р. матеріали досудового розслідування відносно невстановленої органом досудового розслідування особи, яка за попередньою змовою з ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення /т.1 а.с.114-116/.

3.19 Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 30.05.2023 р. один дол. США становить 36,57 грн /т.1 а.с.81/.

3.20 Письмові докази, що містять характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме: раніше не судимого, не притягувався до адміністративної відповідальності, не перебування на обліках у лікаря-психіатра, у лікаря-нарколога, а також ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області /т.1 а.с.121-126/.

3.21 Процесуальні документи в підтвердження повноважень групи слідчих, прокурорів та захисника.

ІV. Оцінка Суду.

4.1 Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення надано докази, які були досліджені в судовому засіданні /див. пункти 3.1-3.20/.

4.2 В свою чергу, сторона захисту в обґрунтування невинуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, надала заперечувальні показання обвинуваченого.

Узагальнена позиція останніх зводиться до не обізнаності обвинуваченого про введення потерпілої в оману для правомірності передачі нею грошових коштів, а також безпідставності кваліфікації дій обвинуваченого за ознакою «вчинення злочину в умовах воєнного стану».

4.3 Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за можливе ухвалення обвинувального вироку у справі.

4.4 Вирішуючи питання щодо надання юридичної оцінки діям обвинуваченого, суд виходить з того, що грабіж - це відкрите викрадення чужого майна. При цьому викрадення вважається відкритим, якщо воно вчиняється у присутності власника майна або особи, у віданні чи під охороною якої перебуває майно, і винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій.

Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», якщо ж обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а вилучення майна відбувалося відкрито, то склад шахрайства відсутній, і такі дії потрібно кваліфікувати як грабіж.

4.5 Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої та вище вказаних свідків, що були допитані в судовому засіданні, зокрема свідка ОСОБА_8 , суд вважає, що показання ОСОБА_3 в частині заперечення обізнаності про протиправне заволодіння грошовими коштами потерпілої є абсолютно непереконливими та не дозволяють суду взяти їх за основу логічного пояснення ним подій, оскільки фактично є такими, що суперечать встановленим фактичним обставинам та сукупності досліджених доказів виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , діючи за вказівкою особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, повідомивши потерпілій неправдиві відомості, а саме про перебування її доньки в лікарні, фактично сформувавши у потерпілої психічний стан, коли вона не могла свідомо оцінювати характер своїх дій щодо передачі майна та була впевнена у обов`язковій необхідності цих дій, тобто, шляхом обману отримав від ОСОБА_6 грошові кошти.

Тобто, у конкретному випадку обман був лише способом доступу до майна потерпілої, яке вилучалось у її присутності, що давало змогу ОСОБА_3 та особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, розраховувати на те, що дії обвинуваченого не будуть сприйматися потерпілою як протиправні.

4.6 Аналізуючи показання обвинуваченого в частині його заперечення обізнаності з справжніми намірами особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, і яка запропонувала йому забрати кошти в потерпілої, зважаючи на існування між ними якихось попередніх домовленостей, та, як наслідок, правомірність власних дій, суд приходить до наступних висновків.

З наданого стороною обвинувачення протоколу огляду мобільного телефона, зокрема, листування в месенджері «Телеграм», суд вважає, що підозрюваний на початкових етапах до готування скоєння злочину не був достеменно обізнаний про деталі злочину, а саме щодо підстав для передачі потерпілою йому грошей.

Проте, вже на наступних стадіях підготовки до скоєння злочину, де обвинуваченим було отримано від особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, вказівку на зміну сім-карток, а також повідомлення потерпілій достеменно неправдивих відомостей про перебування її доньки в лікарні, безумовно свідчать про заздалегідь підготовлене та усвідомлене скоєння ним протиправних дій щодо способу доступу до грошових коштів ОСОБА_6 , яке в подальшому перейшло у відкрите заволодіння грошовими коштами в сумі 5 000 дол. США., що не залежало від волі винного.

Вказаний висновок суду посилюється постійною координацією дій ОСОБА_3 в часі, що ним самим не заперечується, під час спілкування з потерпілою та до моменту отримання обвинуваченим від неї грошових коштів, подальшою поведінкою останнього, після вимоги потерпілої та свідків повернути гроші, що і було встановлено в судовому засіданні під час допиту вказаних осіб.

Аналіз показань обвинуваченого в співставленні з показаннями потерпілої та свідків свідчать, що умисні дії ОСОБА_3 полягають у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

4.7 Згідно ч.2 ст.15 КК України замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

В конкретному випадку обвинувачений використав обставини, що об`єктивно склалися на момент грабежу, та шляхом обману, за підтримки та попередньої змови з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, отримав від потерпілої грошові кошти, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. І лише через обачливість свідків, які вказали потерпілій на можливі шахрайські дії, а також миттєву реакцію самої потерпілої, яка одразу почала вимагати від обвинуваченого повернення переданих нею коштів, подальша втеча обвинуваченого та його переслідування свідками, та, як наслідок, затримання, не дозволили закінчити злочин з причин, які не залежали від волі ОСОБА_3 .

Показання обвинуваченого про те, що він самостійно зрозумів під час переслідування свідками протиправність своїх дій та зупинився саме на їх вимогу є непереконливими, з огляду на тривалість самого переслідування в процесі якого свідку довелося використовувати навіть велосипед, а також місце зупинки обвинуваченого (тупик дороги), що фактично не давало змоги ОСОБА_3 вчинення будь-яких подальших дій, що, на переконання суду, не свідчить про добровільність такої відмови. Навпаки, те, що ОСОБА_3 встиг відбігти на значну відстань від потерпілої та зникнути з її поля зору з грошима свідчить про закінчений замах на злочин в його діях.

4.8 Щодо показань свідка ОСОБА_9 , які були отримані під час судового засідання, суд зазначає, що вони не є ключовими доказами вини обвинуваченого і стосуються виключно локального предмету доказування, а саме перебування обвинуваченого на місці скоєння злочину.

4.9 Аналізуючи всі протоколи пред`явлення особи для впізнання від 30.05.2023 р. на предмет їх допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол.

Так, суд критично оцінює та не бере до уваги надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2023 р., оскільки як слідує з цих протоколів, слідча, в супереч положенням ст. 228 КПК України, не встановила, за яких обставин свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпіла ОСОБА_6 бачили впізнавану ними особу.

Враховуючи, що сама слідча дія має наслідком складання протоколу, то суд констатує відсутність таких даних у протоколах пред`явлення особи для впізнання і сам процесуальний документ можна ідентифікувати лише за номером кримінального провадження.

Крім того, протоколи пред`явлення особи для впізнання не містять однозначних даних про роз`яснення прав потерпілій та свідкам, як учасникам цієї процесуальної дії, а саме факт попередження про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань за ст.385 КК України і за дачу завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України, незважаючи на те, що вони оформлені у присутності понятих, що позбавляє суд можливості покласти їх в основу вироку, оскільки ці докази отримані з порушенням порядку, встановленого Кримінальним процесуальним законом, а саме ч.1 ст.228 КПК України.

Таким чином, зазначені протоколи впізнання суд визнає недопустимими доказами. Однак, вважає, що у сукупності доказів, на яких базується обвинувачення, вказані протоколи пред`явлення особи для впізнання не відіграють вирішальну роль, оскільки при безпосередньому допиті потерпілої та свідка в судовому засіданні вони вказали на ОСОБА_3 , як на особу, що скоїла грабіж у спосіб, який встановлений рядом доказів досліджених у судовому засіданні.

4.10 Показання свідків сторони обвинувачення є логічними, послідовними щодо часу, місця та обставин перебування обвинуваченого (його поведінки) в різні періоди скоєння злочину, повністю узгоджуються як між собою, так і з іншими ретельно перевіреними судом письмовими доказами (окрім вище зазначених), які зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, і відповідно є допустимими, а відтак вважає їх достовірними та покладає в основу обвинувального вироку.

4.11 Позиція захисту щодо помилковості кваліфікації дій обвинуваченого за ознакою «вчинення злочину в умовах воєнного стану» є непереконливою, оскільки ОСОБА_3 в судовому засіданні в присутності захисника підтвердив, що в момент скоєння ним кримінального правопорушення він був обізнаний про введення в країні режиму воєнного стану і ця інформація є загальнодоступною та не потребує окремого доказування.

Аргументи захисника про те, що в момент скоєння обвинуваченим злочину в м. Чернігові не велись активні бойові дії, а відтак умови воєнного стану не використовувались обвинуваченим при скоєнні злочину, з огляду на буквальне тлумачення кваліфікуючої ознаки в диспозиції ч.4 ст.186 КК України, є безпідставними.

Суд вважає, що якщо особа скоїла грабіж в умовах воєнного стану і цей стан введений на всій території держави, то вочевидь їй потрібно інкримінувати цю ознаку, оскільки законодавець врахував вчинення грабежу в умовах воєнного стану як чинник, який суттєво підвищує суспільну небезпеку.

Законодавець враховував фактор «воєнного стану» загалом на всій території, на якій цей стан введено, адже він безпосередньо відображається на діяльності як правоохоронної системи, так і на житті пересічних громадян.

4.12 З проведеного аналізу доказів, наданих сторонами по справі, суд вважає доведеним, що 30.05.2023 р. ОСОБА_3 здійснив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, а відтак його дії кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України.

V. Призначення покарання.

5.1 Суд не вбачає підстав для визнання обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що зазначені в обвинувальному акті з підстав їх недоведеності в ході судового розгляду.

Активне сприяння розкриттю злочину означає надання особою допомоги у встановленні таких обставин щодо скоєного кримінального правопорушення, які не відомі органу досудового розслідування. Натомість в конкретному випадку, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від ОСОБА_3 , адже він був затриманий і викрадене ним майно було виявлено та вилучено саме завдяки активним діям свідків, які його наздогнали в ході переслідування.

Тобто, встановлення органом досудового розслідування та судом всіх обставин вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення абсолютно не залежало від волі та бажання обвинуваченого, а відтак суд не вбачає підстав визнавати обставину - «активне сприяння розкриттю злочину» такою, що пом`якшує обвинуваченому покарання.

Посилання прокурора в обвинувальному акті про наявність обставини, що пом`якшує обвинуваченому покарання, а саме - щире каяття, свого підтвердження в ході судового розгляду також не знайшло.

За усталеною правозастосовною практикою щире каяття повинно виражатися не в формальному визнанні особою своєї вини у вчиненому злочині, а у відповідному ставленні до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

В конкретному випадку обвинувачений на протязі всього судового розгляду вказував на необізнаність щодо перебування потерпілої в омані при передачі йому грошових коштів, що суперечить сукупності досліджених в судовому засіданні доказів.

Суд вважає, що в даному випадку формальне визнання обвинуваченим вини обумовлено наявністю беззаперечних доказів його винуватості та є свідченням намагань уникнути справедливого покарання.

5.2 Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд звертає увагу, що чинний КК України не надає тлумачення терміну «особа похило віку», однак судова практика ототожнює його з поняттям «особа пенсійного віку». В судовому засіданні встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримує пенсію за віком, а відтак підпадає під поняття «особа пенсійного віку».

5.3 Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.ст.65-68 КК враховує:

5.3.1 - ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення проти власності, який згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином;

5.3.2 - фактичні обставини скоєного злочину (час, місце, спосіб, наслідки, роль і ступінь участі у вчиненні злочину, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця; ставлення обвинуваченого до скоєного злочину);

5.3.3 - особу обвинуваченого: молодий вік, освіту та стан здоров`я, сімейний стан, соціальне становище;

5.3.4 - раніше не судимого та до адміністративної відповідальності раніше не притягувався;

5.3.5 - відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, що його обтяжує;

5.3.6 - не перебування обвинуваченого на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога, а також в ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області;

5.3.7 - позицію потерпілої та прокурора щодо призначення виду та міри покарання, а також думку сторони захисту з даного питання.

5.4 Враховуючи вище викладене, з урахування фактичних обставин злочину та особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, з врахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України, оскільки за вчинення замаху на вчинення злочину покарання не може перевищувати 2/3 максимального строку покарання, визначеного цією статтею, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Суд звертає увагу, що вимоги ч.3 ст.68 КК України обмежують максимальний розмір покарання, який може бути призначений за незакінчений злочин. Ця норма має імперативний характер і тому суд зобов`язаний її дотримуватися у всіх випадках призначення покарання за замах на злочин.

Відсутність негативних характеристик обвинуваченого, з урахуванням конкретних обставин вчинення ним кримінального правопорушення, форми вини та ставлення до своїх дій, а також достеменно встановленого в судовому засіданні факту, що злочин вчинений обвинуваченим був не доведений до кінця за обставин, що не залежали від його волі, а відтак, всі ці обставини у взаємозв`язку свідчать про недоцільність застосування до ОСОБА_3 процедури звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, за досліджених характеризуючих особу даних, за наявності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та при встановленій обставині, яка обтяжує покарання, з урахуванням показань ОСОБА_3 , та контраргументів сторін кримінального провадження щодо виду та міри покарання, суд приходить до висновку про неможливість в конкретному випадку застосувати положення ст.ст.69,75 КК України, оскільки виключно реальний вид покарання у межах санкції статті буде сприяти досягненню мети, яка закріплена ст.50 КК України.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

6.1 Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 13.06.2023 р. в рамках кримінального провадження № 0001881, на речові докази по справі - скасувати /т.1 а.с.90-91/.

Рішення щодо речових доказів необхідно прийняти відповідно до ст.100 КПК України.

6.2 Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено. Процесуальні витрати по справі відсутні.

6.3 Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 30.05.2023 р. /т.1 а.с.108/ по 07.08.2023 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

6.4 Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу - залишити без змін, оскільки існують ризики переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.368,373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді 6 /шести/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку, а саме з 07.08.2023 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання час його тримання під вартою в період з 30.05.2023 р. по 07.08.2023 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 13.06.2023 р., на речові докази - скасувати.

Речові докази: 50 купюр номіналом 100 дол. США на загальну суму 5000 дол. США - повернути потерпілій ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «Honor 8», дві сім-картки та банківську картку «ПриватБанк» з № НОМЕР_1 - повернути засудженому ОСОБА_3 , фрагмент паперу зі зразками почерку потерпілої - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1