Справа № 727/402/22
Провадження № 1-кп/727/67/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання допиту свідка ОСОБА_9 очевидно недопустимим доказом в кримінальному провадженні по обвинуваченні ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 307 ч.3 КК України; ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 307, ч.1 ст.313, ч.2 ст.317 КК України.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 307 ч.3 КК України; ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 307, ч.1 ст.313, ч.2 ст.317 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про визнання очевидно недопустимим доказом свідчення свідка ОСОБА_9 .

Прокурор не вбачав підстав для задоволення клопотання, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.2, 3 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

З правового змісту вказаної норми Закону випливає, що ознаки недопустимості доказів поділяються на очевидні та не очевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду.

Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кримінально-процесуальним Законом не визначено переліку підстав, за наявності яких можливо відокремити очевидно недопустимі докази від недопустимих. Наведене слугує підставою для визнання доказу очевидно недопустимим, коли недопустимість ґрунтується на обставинах, фактах, що є безсумнівними, беззаперечними, зрозумілими для всіх учасників судового провадження і не потребують додаткового дослідження.

Разом з тим, заявлені докази, які просить визнати очевидно недопустимим захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження кожного доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Вирішення питання щодо очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, на думку суду - є передчасним, а тому відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 89, 358, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Залишити без задоволення клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про визнання доказу очевидно недопустимим в рамках розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 307 ч.3 КК України; ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 307, ч.1 ст.313, ч.2 ст.317 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1