печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову від 15.08.2023 старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого в місті Києві ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №000000807 від 03.09.2019, -

В С Т А Н О В И В :

29.08.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову від 15.08.2023 старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого в місті Києві ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №000000807 від 03.09.2019.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_3 посилається на те, що вона звернулася до слідчого з клопотанням про проведення слідчих дій. Проте, своєю постановою від 15.08.2023 слідчий відмовив у задоволенні вказаного клопотання, про що виніс постанову, яку особа, що подала скаргу вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок її незаконності та необґрунтованості та просить зобов`язати слідчого вчинити дії вказані в клопотанні.

Особа, яка подала скаргу, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд скарги у відсутність, вимоги підтримала та просила задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального № №000000807 від 03.09.2019.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 22.10.2021 у справі № 757/53826/21-к зобов`язано слідчих Державного бюро розслідувань розглянути клопотання ОСОБА_3 від 26.09.2021 про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні №000000807 від 03.09.2019.

Постановою від 15.08.2023 слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого в місті Києві ОСОБА_4 у задоволенні клопотання відмовлено.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмови, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Проте, при вивченні клопотання сторони захисту та постанови слідчого, слідчий суддя погоджується зі стороною захисту, що до того, що постанова слідчого є невмотивованою та необґрунтованою, та стороною обвинувачення, не доведено обставин, які б давали підстави слідчому судді прийти до протилежного висновку.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню в частині скасування постанови.

Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу - задовольнити.

Скасувати постанову від 15.08.2023 старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого в місті Києві ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання в кримінальному провадженні № 000000807 від 03.09.2019.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1