Номер провадження: 11-сс/813/1372/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора відділу Одської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 02.08.2023 в межах к/п №0000185 від 12.04.2023, якою відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Суворове, Ізмаїльського р-ну, Одеської обл., громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, працюючого на посаді поліцейського офіцера громади відділу превенції Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, було відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого 2 СВ (із дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та був застосований запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту строком до 27.09.2023 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що органом досудового розслідування була доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, проте з огляду на дані про особу підозрюваного, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурорвідділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, зазначивши, що вона є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою з таких підстав:

- ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років із позбавленням права займатися певною діяльністю чи займати певні посади до 3 років, що свідчить про існування ризику переховування від органу досудового розслідування чи суду. Окрім того, маючи значний досвід роботи в органах поліції, усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності підозрюваний може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів та суду. Разом з тим, ризик переховування зростає в умовах воєнного стану;

- підозрюваний ОСОБА_7 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, про обставини, які є предметом доказування у зв`язку з чим може безперешкодно знищити, сховати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження;

- оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки на тих свідченнях, які він безпосередньо сприймав у вказаному провадженні має місце ризик незаконного впливу на свідків. Під час досудового розслідування слідчим були отримані показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які перебували у Суворовській селищній раді та бачили потерпілого ОСОБА_12 ..В той же час, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу захисником були наданні показання свідків, яка зазначили що надавали свої пояснення начебто під впливом слідчого тим самим вже на цій стадії відмовляються від своїх попередніх свідчень, що свідчить про те, що тиск з боку підозрюваного буде мати місце і в подальшому. Окрім того, з метою додаткового допиту зазначені свідки викликалися до слідчого, однак встановити їх місцезнаходження не виявилося можливим;

- слідчий суддя належним чином не врахував специфіку злочину, у вчинення якого підозрюється ОСОБА_7 , який будучи працівником поліції повинен захищати життя та здоров`я громадян, однак спричинив потерпілому тілесні ушкодження, розуміючи навіть, що поряд були присутні свідки;

За таких обставин, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 02.08.2023 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.09.2023 із визначенням застави у розмірі 185 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 496 540 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку підозрюваного та захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд виходить з того, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюється, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу в цій частині і констатує, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування його підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України за кваліфікуючими ознаками перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувались насильством, застосуванням спеціальних засобів, а також болісними діями за відсутності ознак катування.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що клопотанні слідчого не міститься обґрунтування ризиків, які виправдовують застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Так, ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

На переконання апеляційного суду, у вказаному провадженні має місце ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування або суду, який обумовлений зокрема тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим.

Колегія суддів також не виключає існування ризику впливу на свідків та потерпілого, анкетні відомості яких відомі підозрюваному ОСОБА_7 .

Водночас, колегія суддів зауважує, що матеріали провадження не містять відомостей про порушення підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, він з`явився до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги прокурора за першим викликом, окрім того, доказів, що він протягом зазначеного часу вчинив дії, які перелічені у ст. 177 КПК України матеріали, надані апеляційному суду, не містять.

Колегія суддів також враховує відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має місце проживання, за яким позитивно характеризується та має ряд заохочень за місцем роботи.

Апеляційний суд вважає, що у рамках вказаного провадження дійсно мають місце ризики переховування від органу досудового розслідування та ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого, в той же час зазначені обставина не є безумовною підставою для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу з огляду на наведені вище обставини.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду доказів , які б вказували на те, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, не забезпечує на даний час виконання покладених на нього обов`язків.

Отже, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про обґрунтованість висновків слідчого судді про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Окрім того, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 Конвенції.

Більш того, апеляційний суд враховує, що досудове розслідування у вказаному провадженні закінчено, обвинувальний акт скеровано до Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл., призначено підготовче судове засідання, у зв`язку з чим вирішення питання про те, який запобіжний захід є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 у подальшому буде вирішуватися судом 1-ої інстанції.

Відповідно до приписів п.1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатній для запобігання існуючим ризикам та для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 у зв`язку з чим не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 181, 370, 404, 405, 407, 422, 492, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 02.08.2023, якою відносно ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України застосовано запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту строком до 27.09.2023 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4