Справа № 467/711/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000056 від 19.06.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кавуни Арбузинського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, має на утриманні неповнолітню дитину, одруженого, не працюючого, освіта середня спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 18 червня 2023 року близько 20 години 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на території житлового домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, умисно кинув свій мобільний телефон в область голови ОСОБА_5 , внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани в ділянці потиличного шва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини скоєння кримінального правопорушення та суду показав, що у вечірній час 18 червня 2023 року він перебував на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де виникла сварка із його дружиною ОСОБА_5 , під час якої він кинув свій мобільний телефон в область її голови, чим завдав тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани в ділянці потиличного шва. Обвинувачений розкаявся у вчиненому, готовий понести покарання за свої протиправні дії, вибачився перед потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що у вечірній час 18 червня 2023 року вона перебувала на території домоволодіння АДРЕСА_2 , Коли її чоловік ОСОБА_4 прийшов з роботи, між ними виникла сварка, під час якої обвинувачений кинув свій мобільний телефон в область її голови, чим завдав тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани в ділянці потиличного шва.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 погодився з клопотанням прокурора та просив визнати недоцільним дослідження доказів в повному обсязі, так як повністю погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами справи.

Покази обвинуваченогоОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, узгоджуються із показаннями потерпілої, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального проступку, добровільності та істинності їх позицій.

За таких обставин, суд переконався, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин кримінального провадження, в суду відсутні сумніви в добровільності його позицій, і у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. При цьому, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зокрема, судом у порядку ст. 358 КПК України були досліджені такі докази, подані стороною обвинувачення:

- висновок експерта № 182 від 19.06.2023 року відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено поверхнева забійна рана в ділянці потиличного шва. Дане тілесне ушкодження могло утворитися 18.06.2023 року при обставинах, на які вказує потерпіла від дії тупого твердого предмету і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, ознак небезпеки для життя немає, при падінні на поверхонь землі утворитися не могла, потерпілій нанесено не менше одного удару в ділянку голови.

Дане джерело доказів в сукупності з показаннями обвинуваченого, враховуючи, що вони отримані у спосіб і у порядку, що передбачений кримінальним процесуальним законом України, принаймні, протилежного сторонами не доведено, суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, зокрема, щодо часу, місця, способу вчинення кримінального проступку, а також наявності та спрямованості умислу обвинуваченого.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність "поза розумним сумнівом" вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, доведених стороною обвинувачення перед судом.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Так, суд бере до уваги особливості й обставини вчинення кримінального проступку, який відповідно до ст. 12 КК України кваліфікуються, як кримінальний проступок, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Також, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, суд враховує спосіб життя обвинуваченого, має постійне місце проживання, те що він посередньо характеризується за місцем проживання, постійного місця роботи не має, не перебуває на обліку Первомайського РВ №3 філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, суд враховує позицію сторони обвинувачення, думку потерпілої, яка погодилася із позицією прокурора щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлений. Речові докази відсутні. Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Тож, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1