Справа № 646/4067/20
№ провадження 1-кп/646/141/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному 15.04.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000740 з обвинувальним актом щодо нього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні ним особливо тяжкого злочину та реальність зазначених ризиків, які на цей час не зменшилися та продовжують існувати, прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки строк дії раніше обраного запобіжного заходу спливає.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, з урахуванням обставин справи, тяжкості пред`явленого обвинувачення, особи обвинуваченого, вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом при вирішенні питання про необхідність продовження застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановлена наявність ризиків, визначених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик незаконно впливати на свідків; реальна можливість переховування обвинуваченого від суду.

При наданні оцінки зазначеним в клопотанні ризикам, передбаченим п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України суд виходить з того, що ОСОБА_3 , є раніше судимим, нині обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років. Саме усвідомлення обвинуваченим можливості настання вказаних вкрай несприятливих для нього наслідків може спонукати його до втечі та переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик втечі оцінюється судом у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (позиція Європейського Суду з прав людини у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Судом встановлено, що обвинувачений не має родини, дітей, місця роботи, офіційних доходів та інших вагомих стримуючих обставин, що свідчить про відсутність сталих та міцних соціальних зв`язків та достатніх факторів, які гарантуватимуть його належну процесуальну поведінку.

Таким чином, відсутність постійного джерела доходів, соціальних зв`язків, здійснення кримінального провадження у воєнний час та у області, яка межує з країною-агресором і суворість очікуваного покарання у рамках висунутого обвинувачення, зокрема за правовою кваліфікацією - замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, у своїй сукупності підвищує ризик переховування обвинуваченого і вказує на неможливість зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш суворий.

Крім того, обвинувачений, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини вчиненого. З урахуванням того, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 наразі перебуває на стадії судового розгляду, докази у справі ще не дослідженні у повному обсязі, суд вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на свідків, які безпосередньо судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази у вигідному для нього аспекті, є реальним.

Будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником.

Обставин, які б унеможливлювали подальше утримування ОСОБА_3 під вартою суду не надано, даних, що стан здоров`я обвинуваченого не дозволяє його утримувати під вартою, у суду немає та не посилалася на такі обставини і сторона захисту під час розгляду цього клопотання.

Суд не визначає розмір застави. оскільки кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства.

Крім того необхідно враховувати, що в умовах воєнного стану питання щодо забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого набуває особливого значення, оскільки здійснення правосуддя в особливих умовах ускладнюється наявністю певних перешкод, які не існують у мирний час (оголошення тривоги, особливий режим роботи державних установ, вимушене переміщення учасників процесу в інше місце проживання тощо ) та вимагає від учасників судового розгляду відноситись до виконання своїх обов`язків та реалізації наданих прав з більшою відповідальністю і зобов`язує суд діяти більш ефективно та організовано.

На підставі викладеного, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді тримання підлягає задоволенню, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та судового розгляду кримінального провадження. Більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти цим раніше встановленим ризикам, які не втратили своєї актуальності.

Суд зазначає, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст. 331 КПК України, а сторона захисту не позбавлена можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо зміни обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 197, 331, 350, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання його під вартою на 60 днів, тобто до 19.10.2023 включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині застосованого запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_3 - у той же строк з моменту вручення йому копії цього судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1