Справа №: 398/870/20
провадження №: 1-в/398/88/23
УХВАЛА

Іменем України

"30" травня 2023 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії подання Олександрійського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого 07 травня 2020 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень,

про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку,

ВСТАНОВИВ:

Олександрійський РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 травня 2020 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій підтримав подання та просив його задовольнити. Крім того, просив розглядати подання без його участі.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій просив подання органу пробації задовольнити та розглядати справу без його участі.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання зазначених осіб не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 травня 2020 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень. Вирок набрав законної сили 09 червня 2020 року.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частиною 3 ст. 80 КК України встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини кримінального кодексу України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи наведене вище та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 травня 2020 року, факт ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання вироком суду не встановлений, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Керуючись ст. 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Олександрійського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області про звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 травня 2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу у розмірі 850 гривень, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1