У Х В А Л А

іменем України

08 вересня 2023 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

за відсутності: потерпілого - ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000264 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 137 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Сезенків Баришівського району Київської області, є громадянином України, має вищу освіту, одружений, працював вчителем Шевелівського НВК "Загальноосвітній заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Балаклійської районної ради Харківської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимий, обвинувачується у неналежному виконанні професійних обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило інші тяжкі наслідки.

На судові засідання неодноразово не з`являвся обвинувачений ОСОБА_4 .

Будучи належним чином викликаним, обвинувачений ОСОБА_4 місця свого перебування не повідомляв.

Востаннє обвинувачений ОСОБА_4 прибув до суду за викликом 16.02.2022.

Даними рапорту інспектора СРПП ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання в АДРЕСА_2 , відсутній (том 3 а. п. 139).

08.06.2023 прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, а також про оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 і надання дозволу на його затримання з метою приводу в судове засідання для забезпечення розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Долучила до клопотання матеріали виконання доручення, здійсненого відділом поліції №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, з якого вбачається, що на підставі даних адміністрації Державної прикордонної служби України, обвинувачений ОСОБА_4 19.09.2022 о 13:53 годині здійснив виїзд з території України в місці пропуску "Порубне" на територію Румунії. 10.04.2023 о 19:00 годині здійснив в`їзд на територію України в місці пропуску "Шегині" з території Республіки Польша, а 22.04.2023 о 00:55 годині здійснив виїзд з території України в місці пропуску "Шегині" на територію Республіки Польща.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08.06.2023 оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , надано дозвіл на його затримання, з метою його приводу до Зміївського районного суду Харківської області для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою, зі встановленим строком дії ухвали до 08.12.2023. До розшуку обвинуваченого провадження у справі було зупинено.

08.09.2023 обвинувачений ОСОБА_4 був розшуканий та затриманий на підставі ухвали суду від 08.06.2023, та доставлений до суду, у зв`язку з чим провадження у справі було відновлено.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу - тримання під вартою.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що ОСОБА_4 починаючи з 24.02.2022 до суду не з`являвся, відомостей про своє місцеперебування не повідомив, за місцем свого проживання був відсутній, що свідчить про ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від суду та викликало необхідність його розшуку.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри та обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 137 Кримінального кодексу України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може продовжити переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вважала, що є підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу.

З урахуванням вимог статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: вагомих доказів про вчинення обвинуваченим нетяжкого злочину, репутацію підозрюваного, який раніше не судимий, фактичне місце проживання покинув без повідомлення суду, на судові засідання не з`являвся, прокурор вважав неможливим застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання заперечував та пояснив, що залишив фактичне місце проживання через військову агресію проти України та активні бойові дії на території м. Балаклії та Чугуївського району, тривалий час проживав за межами території України, а на даний час повернувся додому. Приблизно тиждень назад йому стало відомо, що він оголошений в розшук, що стало для нього несподіванкою. Від суду він не ухилявся, проте дійсно тривалий час на судові засідання не з`являвся, оскільки не вважав, що ці судові засідання мають велике значення. Підтримав позицію, висловлену захисником, та просив застосувати у відношенні нього запобіжний захід - особисте зобов`язання.

Захисник ОСОБА_5 проти клопотання заперечувала, просила застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Свою позицію обґрунтувала наявністю у обвинуваченого постійного місця проживання в Україні, існуванням у нього міцних соціальних зв`язків, відсутністю намірів ухилятися від суду, або якимось чином перешкоджати судовому розгляду.

Вислухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного:

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з пунктом 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1, пунктом 3 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд взяв до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 137 Кримінального кодексу України, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином, за який найсуворіше покарання передбачене у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Суворість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у цьому кримінальному правопорушенні, в сукупності з відомостями щодо перебування у розшуку протягом 3 місяців, у поєднанні з відомостями про переховування від суду починаючи з 24.02.2022, у тому числі з виїздом за межі території України, свідчать про високий ризик ухилення обвинуваченого від суду.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_4 перебував за межами України у зв`язку з активними бойовими діями у місці його проживання (зареєстрованого та фактичного), а тому не мав можливості прибути на судові засідання, суд оцінив критично. Так, з 10 по 22 квітня 2023 року обвинувачений перебував в Україні, а 03 квітня 2023 року у застосунку Viber він отримав текст повістки з викликом на судове засідання на 26.04.2023. Незважаючи на це обвинувачений знову покину територію України, не повідомивши суд про причину неявки та про своє місцеперебування.

Також і під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обвинувачений не повідомив суду адреси свого постійного фактичного місця проживання, за якою суд міг би йому надсилати поштову кореспонденцію.

Крім того, як після повернення в Україну з 20.07.2023, також і після ознайомлення з ухвалою про оголошення його в розшук, ОСОБА_4 самостійно до суду не прибув і не повідомив суд про своє місце проживання в Україні.

Таким чином, у кримінальному провадженні є достатньо відомостей, які вказують на переховування обвинуваченого від суду та наявність ризику переховування від суду.

Сукупність вказаних обставин вказує на недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, з метою забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Оцінивши обставини визначені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і на які вказується у клопотанні прокурора; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні; 4) наявність відомостей, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі переховувався від суду.

За таких обставин, клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою є обґрунтованим і підлягає задоволенню незважаючи на виключний характер цього запобіжного заходу.

Відповідно до частини 3 статті 183, пункту 2 частини 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України належить визначити розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680 грн, який є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, та у разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 196, 197, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 .

2. Застосувати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

3. Встановити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під вартою до 06 листопада 2023 року.

4. Визначити розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн 00 коп., яка може бути внесена протягом строку тримання під вартою.

5. У разі внесення застави звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися з м. Балаклія Ізюмського району Харківської області без дозволу суду; повідомляти суд про своє фактичне місце проживання та засоби зв`язку; прибувати за кожним викликом до суду, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

6. У разі невиконання обов`язків ОСОБА_4 застава звертається в дохід Державного бюджету України та може бути застосовано інший запобіжний захід.

7. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1