Ухвала

Іменем України

22 травня 2023 року

м. Київ

справа № 490/2019/23

провадження № 51 - 3105 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2023 року та ухвалу судді Миколаївського апеляційного суду від 01 травня 2023 року,

встановив:

Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2023 року клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту транспортного засобу повернуто для усунення недоліків.

Ухвалою судді Миколаївського апеляційного суду від 01 травня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2023 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2023 року та ухвалу судді Миколаївського апеляційного суду від 01 травня 2023 року та вирішити питання по суті, скасувавши арешт.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши касаційну скаргу, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.

Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

В ухвалі слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2023 року зазначено, що з урахуванням того, що клопотання про скасування арешту майна подано без додержання вимог ст. 174 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що його слід повернути для усунення недоліків.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , суд зазначив, що відповідно до п.9 ч.1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК України.

При цьому можливості оскарження ухвал слідчого судді, які прийняті в порядку ст. 174 КПК України, зокрема, про скасування або відмову в скасуванні арешту майна кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Саме тому, при формулюванні в ст. 309 КПК України переліку ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, законодавець відніс до їх числа ухвали про арешт майна або відмову у ньому, оскільки це питання стосується необхідності обмеження прав володільця майна, але не зазначив у цьому переліку ухвали про скасування арешту майна, постановлені в порядку ст. 174 КПК України, адже таке рішення означає повне або часткове скасування вже накладених обмежень.

Таким чином, в аспекті положень ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, або відмову в цьому, постановлена за правилами ст. 174 КПК України, не підлягає апеляційному оскарженню.

Також суддя апеляційного суду зауважив, що клопотання ОСОБА_4 про зняття арешту з транспортного засобу було повернуто слідчим суддею для усунення недоліків, що не позбавляє її права повторно звернутись до слідчого судді з цим клопотанням після усунення недоліків.

Суддя апеляційної інстанції, встановивши, що ухвала апеляційному оскарженню не підлягає, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суддя Миколаївського апеляційного суду, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2023 року, діяв відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України.

На переконання суду касаційної інстанції, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказана ухвала слідчого судді не може бути переглянута судом апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів роз`яснює, що вимога касаційної скарги про вирішення питання по суті та скасування арешту майна знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції.

За таких обставин, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення її касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2023 року про повернення клопотання про скасування арешту майна для усунення недоліків та ухвалу судді Миколаївського апеляційного суду від 01 травня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3