У Х В А Л А

19 червня 2023 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5

розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000880 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження, яке внесене в ЄРДР № 0000880 від 06.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні 19.06.2023 прокурор просив в черговий раз продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що заявлені раніше ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися. В обґрунтування ризику переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень (п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК) прокурор зазначив, що обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі у ДУ «Бориспільська виправна колонія № 119», кінець строку відбування покарання 28.01.2023. Крім того, прокурор послався на те, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 3 ст. 307 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 і його захисник заперечили проти продовження тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування клопотання захисник зазначила, що з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ризики, які були зазначені стороною обвинувачення, на сьогоднішній день є недоведеними та необґрунтованими. Ризики додатково спростовуються тим, що ОСОБА_4 , незважаючи на те, що нещодавно відбув покарання є батьком малолітньої дитини, в утриманні якої бере участь. Міцність його соціальних зв`язків очевидна у відносинах його із сім`єю. Так, його рідний брат хоче стати поручителем при обранні міри запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. Вся його сім`я бажає, аби він перебував в АДРЕСА_1 , про що надали пояснення. Вважає, що рішення про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у виді домашнього арешту є справедливим та обґрунтованим та не буде порушувати конституційні права та гарантії обвинуваченого. Посилаючись на те, що прокурором не доведено обставин, передбачених пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України, захисники просили головуючого змінити запобіжний захід обвинуваченому на більш м`який.

Розглянувши питання продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суддя дійшов таких висновків.

Ухвалою суду від 04.05.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 липня 2023 року включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, окрім як 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Санкція ч. 2 ст. 121 КК України, передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Водночас, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості обвинувачення.

Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 19.06.2023 розпочалася процедура судового розгляду, визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню і порядок їх дослідження. В першу чергу досліджено докази та допитано частину свідків які, змогла забезпечити сторона обвинувачення.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Дані про особу ОСОБА_4 свідчать про те, що останній відбував покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Бориспільська виправна колонія № 119», однак кінець строку сплив 28.01.2023. Також встановлено, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 3 ст. 307 КК України, разом з тим жодного запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні до підозрюваного не застосовано. Стороною захисту надано докази того, що на утримані у ОСОБА_4 перебувають його батьки, які мають вади слуху, потребують постійного догляду. Рідний брат обвинуваченого бажає стати його поручителем. Вся його сім`я надала пояснення щодо місця його проживання разом з ними. Суд погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК, та допускає, що обвинувачений ОСОБА_4 може вдатися до переховування як способу поведінки у випадку загрози його інтересам. Водночас, станом на 19.06.2023 вищевказаний ризик зменшився.

Наявність ризику можливого вчинення нових злочинів з урахуванням презумпції невинуватості у клопотанні прокурора недоведений.

Отже, головуючий вважає, що існує єдиний ризик, передбачений статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ні в письмовому клопотанні, ні усно в судовому засіданні прокурор не зазначив про обставини, які свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу. У свою чергу, захисник просила суд розглянути можливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд погоджується із доводами сторони захисту, що прокурором не доведено недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду. На думку суду, з урахуванням тривалості перебування обвинуваченого під вартою, перебування на утриманні батьків, які потребують догляду, а також враховуючи його міцні соціальні зв`язки до обвинуваченого ОСОБА_4 можливо застосувати менш суворий запобіжний захід - домашній арешт, який полягатиме у забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло ( АДРЕСА_1 ). Крім того, для запобігання ризику переховування від суду доцільно покласти на обвинуваченого додатковий обов`язок носити електронний засіб контролю. Закріплення вказаного пристрою на тілі обвинуваченого надасть змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження.

Керуючись ст. 176-178, 183, 194-196, 331 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Змінити запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, на домашній арешт, заборонивши йому залишати житло за адресою АДРЕСА_1 цілодобово.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати такі обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування із свідками особисто або через інших осіб;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну ;

5) носити електронний засіб контролю.

Негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 до місця проживання - АДРЕСА_1 і звільнити його з-під варти.

Ухвала про застосування запобіжного заходу діє до 19 серпня 2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора - ОСОБА_3 .

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік обвинуваченого і повідомити про це суд.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 08.30 год. 21.06.2023 р.

Суддя ОСОБА_1