Справа № 553/3366/22
№ провадження 1-кп/646/102/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря : ОСОБА_2 ,

прокурора : ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000553 від 21.06.2022 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Слобідської окружної прокуратури м.Харкова Харківської області заявила суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 в якому просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, який закінчується 11.05.2023 року, посилаючись на те, що, ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, а саме: переховування від суду, оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є тяжким, вчинити нові кримінальні правопорушення, що в свою чергу, може призвести до тяжких наслідків, незаконно впливати на свідків.

Обвинувачена ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, ризики зазначені прокурором не доведені, просили змінити запобіжний західу на більш м`який у вигляді домашнього арешту, запевнили суд про виконання покладених на ОСОБА_5 обов`язків посилаючись на те, що ризики, які зазначені прокурором не доведені та необгрунтовані, тривалий час знаходиться під вартою, за час перебування в державній установі до неї не застосовувались стягнення, має фактичне місце проживання .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання щодо продовження тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

У силу ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд зобов`язаний, крім передбачених ст.177 КПК України ризиків, оцінити у сукупності інші обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у інкримінованому правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків та низку інших факторів, які мають суттєве значення для застосування певного запобіжного заходу.

Вищевикладене, а також тлумачення норм ст.ст. 177, 194 КПК у їх системному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення твердого переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

У частині першій статті 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час судового розгляду, суд, за нормами ст. 331 КПК України, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Зміна запобіжного заходу охоплюється терміном "застосування запобіжного заходу". Такий висновок узгоджується з усталеною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (постанови від 18.12.2018 у справі N 628/969/18 та від 28.03.2019 у справі N 286/1695/18). У зв`язку з чим питання про зміну запобіжного заходу вирішується в порядку, передбаченому для його застосування, з врахуванням вимог статті 200 КПК.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Також суддя приймає до уваги, що обвинувачена перебуває під вартою з 23 червня 2022 року, має постійне місце проживання, наявність міцних соціальних зв`язків.

Крім того на даний час не надано жодних належних та допустимих доказів, що у випадку зміни запобіжного заходу обвинувачена дійсно буде переховуватися.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_5 правопорушення та ймовірність призначення їй суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення її від розслідування та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Враховуючи вище наведене зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт зможе забезпечити належну процесуальну поведінку та зможе запобігти зазначеним ризикам.

По справі «Хайрединов проти України» (38717/04, рішення від 1410.2010 року) Європейський суд по правам людини визнав порушення § 1 ст. 5 Конвенції у зв`язку з обставинами, коли національні органи не надали достатніх підстав для взяття під варту заявника, а суди не розглядали можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

В абз. абз. 2,5 п. 17 Інформаційного листа № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернув увагу судів першої та апеляційної інстанції на те, що суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою. Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі «Харченко проти України», згідно з якою «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, необхідність яких доведена прокурором.

Згідно ч.5 ст.202 КПК України у разі постановлення судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали судді, суду про тримання під вартою обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винною у кримінальному правопорушенні, міцність соціальних зв`язків обвинуваченої, яка, має сина, має постійне місце проживання, допиту потерпілого, суддя вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 необхідно змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, а тому клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 194, 201, 202, 309, 395 КПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотанні прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0000553 від 21.06.2022 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - відмовити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, застосований ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Полтави від 23 червня 2022 року, на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 01 липня 2023 року заборонивши їй залишати житло в нічний час доби в період з 22 години до 06 години наступного дня.

Покласти на ОСОБА_5 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК Україниобов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на виклики прокурора та суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання, АДРЕСА_1 , в нічний час доби в період з 22 години до 06 години, повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід .

Негайно в залі суду звільнити ОСОБА_5 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК Україниз-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору, захиснику.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1