Справа № 366/812/23
Провадження № 1-кп/366/135/23
В И Р О К

Іменем України

15 червня 2023 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків кримінальне провадження № 0001406 від 25.12.2022 року

за обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мусійки, Вишгородського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, не інвалід, не депутат, не працює, одружений, має на утриманні 3-х дітей, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

25.12.2022 року приблизно об 11 годині, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , перебували за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним, на грунті ревнощів виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_4 діючи умисно, з мотивів ревнощів, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, перебуваючи в одній з кімнат будинку, перебуваючи в положенні стоячи обличчям до обличчя, користуючись перевагою у силі, завдав ОСОБА_7 завдав один удар долонею правої руки в обличчя.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 , діючи умисно, правою рукою стиснутою в кулак, наніс ще один удар по обличчя ОСОБА_7 , від якого остання впала на підлогу. В подальшому, ОСОБА_4 підняв ОСОБА_7 з підлоги за волосся, після чого лівою рукою, стиснутою в кулак, наніс один удар в обличчя, від якого остання впала на підлогу. Після цього ОСОБА_4 знову підняв ОСОБА_7 з підлоги та продовжив наносити потерпілій множинні послідовні удари в область обличчя, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № 225 від 31.01.2023 року спричинено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, субарахноїдальні крововиливи, внутрішньо мозкова гематома у правій скроневій долі, закрита травма грудної клітини з переломом ребер справа 5, 6, 7, 8 по середньо-ключичній лінії та зліва 9, 10 по середньо-ключичній лінії, перелом тіла грудини у 4-му міжребір`ї, крововиливи у м`які тканини навколо переломів, закрита травма живота з розривами брижі тонкого кишківника, 300 мл рідкої крові у черевній порожнині, крововиливи у наднирники, множинні синці та садна на обличчі, тулубі, обох верхніх та нижніх кінцівках, які могли утворитися від дії тупих предметів (ударів кулаками) і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Тілесні ушкодження могли утворитися не менше ніж від 22 ударів.

Смерть ОСОБА_7 настала від травматичного шоку, який розвинувся після отриманих тілесних ушкоджень, а саме закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдальні крововиливи, внутрішньо мозкова гематома у правій скроневій долі, множинних переломів ребер зліва та справа, перелому тіла грудини, закритої травми живота з розривами брижі тонкого кишківника.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого та пояснив, він одружений, має на утриманні 3-х синів, старший мобілізований, середній також готується до служби. Незважаючи на шлюб та сім`ю мав почуття до ОСОБА_7 та ревнував її з будь-якого приводу. Того дня він прийшов до неї додому, а вона була в нетверезому стані, після чого, почав на неї сваритись. Під час сварки наніс їй тілесні ушкодження. Він не хотів, щоб так сталось, та по цей день її кохає, навіть більше ніж дружину.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати покази.

Обвинувачений та його захисник підтримали клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні проти розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349КПК України не заперечувала.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується наступними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини спричинення її матері ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

Додала, що ОСОБА_4 не давав проходу її матері, постійно сварився на неї та бив, аж поки не вбив. Вона намагалась допомогти матері, пропонувала їй жити разом з нею, доглядати внука. Але матір ОСОБА_7 , казала, що сама з усім впорається.

Отже суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

У судових дебатах прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним за ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі, взявши його під варту із зали суду.

Потерпіла ОСОБА_6 у судових дебатах, підтримала позицію прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судових дебатах просив суд призначити йому покарання мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, та не брати його під варту в залі суду, так як на дворі літо, починаються жнива, дружина залишилась сама та їй нікому буде допомогти по господарству. Запевнив суд, що переховуватись та ухилятись від відбування покарання не буде, а після набрання вироком законної сили, самостійно прибуде для відбуття покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судових дебатах зазначив, що його підзахисний вину визнав повність, розкаюється, а тому просить ці обставини визнати як пом`якшуючі.

Крім того, дружина його підзахисного намагалася через Укрпошту добровільно частково відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду, але потерпіла відмовилась від отримання, однак просив суд не враховувати це як пом`якшуючу обставину, а врахувати це як поведінку обвинуваченого, яка характеризує його з позитивної сторони. Крім того, його підзахисний позитивно характеризується за останнім місцем роботи, має на утриманні 3-х дітей, двоє з них перебувають у лавах ЗСУ.

Крім того, просив до набрання вироком законної сили, не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді утримання під вартою, оскільки останній під час судового розгляду прибував за першим викликом, не уникав та не переховувався.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид і розмір покарання суд керується ст. 65 КК України і враховує, що обвинувачений , вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Характер, обставини та наслідки учиненого обвинуваченим злочину проти життя та здоров`я особи, які є непоправними, оскільки потягли за собою настання смерті потерпілого, ставлення обвинуваченого до злочину та поведінка обвинуваченого після його вчинення, свідчать про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його тривалої ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 має бути засудженим за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією зазначеної статті.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. ст. 50, 65 КК України, суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, не перебуває, скарг та заяв за місцем проживання відносно обвинуваченого не надходило, за місцем проживання характеризується негативно у зв`язку з неадекватною поведінкою, погрозами односельцям, сварками в сім`ї, за останнім місцем роботи в СГВК «Мусійки» зарекомендував себе, однак інколи був нестриманим, різким і грубим у висловлюваннях з колегами по роботі через свій запальний характер, а також наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставини, яка обтяжує покарання та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, адже саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

При вирішенні питання про речові докази суд керується положенням ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в закону силу не застосовувати.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази:

- кросівки чорного кольору;

- куртка темного кольору;

- куртка темного кольору та светер світло - коричневого кольору з полосами;

- зрізи із правої руки нігтьових пластин ОСОБА_4 ;

- зрізи нігтьових пластин з лівої руки ОСОБА_4 ;

- змив з лівої руки ОСОБА_7 ;

- змив з правої руки ОСОБА_7 ;

- зрізи нігтєвих пластин з правої руки ОСОБА_9 ;

- зрізи нігтєвих пластин з лівої руки ОСОБА_9 ;

- зразки букального епітелія ОСОБА_9 ;

- змив з правої руки ОСОБА_9 ;

- змив з лівої руки ОСОБА_9 ;

- змив з ручки дверей до кімнати № 5;

- змив з ручки дверей до кімнати № З;

- змив з плями речовини бурого кольору, виявленої на стіні в кімнаті № З4;

- змив з плями речовини бурого кольору, виявленої в кімнаті № 3 на дверях;

- змив з плями речовини бурого кольору, виявленої на підлозі в кімнаті № З;

- змиви з лівої та правої рук ОСОБА_4 ;

- зразок букального епітелію ОСОБА_4 ;

- зрізи нігтєвих пластин з правої руки ОСОБА_7 ;

- зрізи нігтєвих пластин з лівої руки ОСОБА_7 ;

- дві склянні чарки;

- відрізки липкої стрічки зі слідами папілярних візерунків вилучених з поверхні дверей до кімнати № 5, з поверхні дверної коробки до кімнати № 6, з поверхні чарок у кімнаті № 3;

- пучок волосся темного (коричневого) кольору, довжиною 5 см, виявлених в кімнаті № 3;

- виріз з тюлі із слідами речовини бурого кольору, виявлений в кімнаті № З;

- виріз з килима сірого кольору із слідами речовини бурого кольору, виявлений в кімнаті № 3, які перебувають на зберіганні в кімнаті речових доказів Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Кургузова, буд. 3 знищити;

- спортивні штани темно - синього кольору;

- светр світло-коричневого кольору;

- наволочка зі слідами речовини бурого кольору, виявлена в кімнаті № 6;

- фрагменти нижньої білизни бежевого кольору зі слідами речовини бурого кольору, виявлену в кімнаті № 6;

- простиня білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, виявлена в кімнаті № 6;

- ганчірка білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, виявлена в кімнаті № 3;

- рушник білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, виявлений в кімнаті № 3;

- рушник блакитного кольору зі слідами речовини бурого кольору, виявлений в кімнаті № 3;

- кофта біло-червоного кольору зі слідами речовини бурого кольору, виявлена в кімнаті № 3;

- зразок крові потерпілої ОСОБА_7 знищити.

На вирок може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд, протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі подання апеляції - після прийняття рішення Київським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_10