Справа № 175/4911/18
Провадження № 1-кп/175/311/18
Вирок

Іменем України

04 травня 2023 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві - ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000873 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Дніпропетровську, громадянина України, маючого повну загальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час утримуючого в межах ДУ «ДУВП № 4» за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алєксєєнко, буд. 80, раніше судимого:

- 31 січня 2006 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ст. ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 26 лютого 2009 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

- 26 січня 2012 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263, ст. ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

- 05 вересня 2012 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 14 листопада 2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 05 грудня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 17 липня 2014 року з Солонянської ВК № 21 Дніпропетровської області за ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08 квітня 2014 року;

- 22 січня 2015 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ст. ст. 70, 75, 76 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки;

- 08 червня 2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. ст. 70, 71 КК України до п`яти років позбавлення волі;

- 02 жовтня 2015 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до п`яти років одного місяця позбавлення волі;

- 05 листопада 2015 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до п`яти років одного місяця позбавлення волі;

- 06 червня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч.2, ч.4 ст. 70 КК України до п`яти років одного місяця позбавлення волі;

- 14 вересня 2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185, 70 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуте покаранням по вироку від 06 червня 2016 року до п`яти років одного місяця позбавлення волі. 23.04.2018 року звільнився по відбуттю покарання;

- 15 листопада 2018 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі;

- 13 лютого 2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі;

- 08 травня 2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.309, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 ч. 4 ст. 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі;

- 13 червня 2019 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до трьох років восьми місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України поглинути дане покарання покаранням за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2019 року до покарання у виді трьох років восьми місяців позбавлення волі;

- 05 вересня 2019 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі;

- 15 вересня 2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до п`яти років шести місяців позбавлення волі,

- 17 березня 2023 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим покаранням за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2022 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 16.08.2018 року більш точного часу не встановлено, перебував на території с. Волоське Дніпровського району Дніпропетровської області де побачив на АДРЕСА_3 у якому були відсутні власники, після чого у останнього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

16.08.2018 року, у вечірній час (більш точний час встановити не виявилось можливим) реалізуючи свій умисел, діючи таємно, повторно, з метою власного збагачення, переконавшись у відсутності власників та інших осіб, які б могли помітити його дії, ОСОБА_7 переліз через паркан та потрапив до подвір`я будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 .

Вчиняючи злочин ОСОБА_4 , за допомогою інструменту віджав запірний пристрій вхідних дверей та потрапив до вказаного будинку.

Перебуваючи у вказаному будинку, ОСОБА_4 заволодів наступним майном потерпілого ОСОБА_8 : бензопилою «Vitals BKZ 4523о» вартістю 2386, 80 грн., бензотріммером «Forest FC-43» вартістю 2349,90 грн., DVD програвачем «Ріопег VSX-D514-S», DVD посилювачем «Ріопег VSX- D514» і дві колонки «Warfedale Diamon 8 series» в комплекті вартістю - 5135,00 грн., кофе машиною «Saeco NL9206AD» вартістю 20533,32 грн., ноутбуком «Asus X541U» вартістю 10761,30 грн., програматором для електрообігрівача «Auraton 2030» вартістю 1048,11 грн., телевізором «Samsung UE32D5000PW» вартістю 11293,80 грн., тюнером «Amiko SHD 8900 alien» вартістю 882,70 грн., посилювачем звуку «Sven НР730СВ» вартістю 1350,00 грн., посилювачем звуку «Yamaha RX-496RDS/496, вартістю 4800,00 грн., електричним котлом «Protherm 036316», вартістю 1627,50 грн., електронною книгою «Sony PRS-ТІ», вартістю 1100,00 грн., швейною машинкою «Brother МІ 600», вартістю 2500,00 грн., утюгом «Філіпс», вартістю 629,30 грн., гітарою «Cort» (12 струн), вартістю 1619,20 грн., гітарою «Yamaha» (6 струн), вартістю 996,30 грн., золотим браслетом 565 проби плетіння «Бісмарк» вагою 15 г., вартістю - 13972,50 грн., двома золотими сережками 565 проби вагою по 5 г кожна з перлинами, вартістю 9315,00 грн., двома золотими сережки 565 проби вагою по 2 г кожна з цирконієвим каменем рожевого кольору у вигляді квітки, вартістю 3726,00 грн., срібним браслетом 965 проби вагою 7 г. з цирконієвим каменем білого кольору, вартістю 476,28 грн., срібними сережками 965 проби по 3 г кожне і срібним кільцем 2 г з трьома агатами, вартістю 544,32 грн., шубою мутоновою марки «Каляев» 46 розміру чорного кольору, вартістю 9480,00 грн., дублянкою «Toskana» 46 розміру сірого кольору, вартістю 6240,00 грн., пуховиком «Savag» 46 розміру червоного кольору, вартістю 2187,40 грн., пуховиком «Сова» 46 розмір червоного кольору, вартістю 797,50 грн., светр сірого кольору «Slinteks collection» розмірами XL - 272,00 грн., сорочка синього кольору «Castro Men» розмір L - 560,00 грн.

Після чого ОСОБА_4 покинув місця злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно майнову шкоду у розмірі 116 584,23 грн. (сто шістнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири гривні 23 копійки).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав у повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Він був неодноразово судимий, та зараз відбуває покарання за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, яким засуджений до п`яти років 6 місяців позбавлення волі.

16.08.2018 року він дійсно перебував на території с. Волоське Дніпровського району, та побачив на вул. Центральній будинок у якому були відсутні власники. Після чого переліз через паркан та потрапив до подвір`я будинкуз монтировкою. Він за допомогою монтировки віджав замок вхідних дверей та потрапив до вказаного будинку. Він зібрав майно, яке зазначено в обвинувальному акті, викликав таксі, а майно потерпілого відвіз до ломбарду. Просив суд врахувати його щире каяття і суворо не карати. Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоки визнав повністю, а щодо моральної шкоди частково тому як сума є занадто завищеною.

Потерпілий ОСОБА_6 до обставин події не був знайомий з ОСОБА_9 , 16.08.2018 року під час знаходження на рибальці в Казахстані йому повідомили, що будинок пограбували.

На той час його будинок не був обладнаний відеоспостереженням. На його думку за один раз викрасти таку кільність майна не можливо та з викраденого майна йому нічого не повернули. Просить задовольнити його цивільні позови у повному обсязі, та призначити покарання на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло.

Згідно з ч.1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - є визнання вини, щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

У відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Розглядаючи питання про міру покарання відносно ОСОБА_4 , суд також враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, що він раніше неоднорозаво судимий зокрема за умисні корисливі злочини проти власності, вчинив кримінальне правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким умисним, вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а тому з метою попередження вчинення нею нових злочинів йому необхідно і доцільно призначити покарання в межах санкції інкримінованої йому статті у виді позбавлення волі за правилами ст.70 КК України на чому в судових дебатах наполягав прокурор.

Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню та попередженню скоєння нових злочинів, а також буде необхідним та достатнім.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок вчинення злочину, в якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальний збиток у розмірі 116 584, 23 грн. 00 коп. та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову вказала, що судом встановлено, що крадіжку з його будинку вчинив обвинувачений ОСОБА_4 , тому відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України на його користь потрібно стягнути матеріальний збиток. У зв`язку з незаконними діями ОСОБА_4 йому також було завдано моральну шкоду, яка полягає у сильних душевних стражданнях, яку він обґрунтовує тим, що він пережив душевні страждання у зв`язку із самим фактом крадіжки його майна з проникнення у його будинок. Зважаючи на те, що між злочинними діями ОСОБА_4 та завданою йому моральною шкодою є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих моральних страждань, втрат майнового характеру, є усі підстави для стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. 00 коп.

У судовому засіданні обвинувачений визнав позовні вимоги часково, вважав моральтну шкоду завищенною та не підтвердженою.

Потерпілий ОСОБА_6 позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Вирішуючи заявлені цивільні позови суд виходить із наступного.

Відповідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно положень ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Оскільки судом встановлено, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_4 було заподіяно потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 116 584 грн. 23 коп., тому у цій частини цивільний позов підлягає задоволенню.

Що стосується відшкодування моральної шкоди то слід зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди були сформульовані Верховним Судом у Постанові від 10.04.2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п.49). Моральна шкода полягає в стражданні або приниженні, які людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52).

Враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що була спричинена потерпілому з боку обвинуваченого внаслідок скоєння останнім кримінального правопорушення.

Відтак, враховуючи, що завдана потерпілому моральна шкода безпосередньо пов`язана з ушкодженням здоров`я, а тому завдану йому шкоду необхідно компенсувати в грошовому еквіваленті.

Приймаючи до уваги ступінь тяжкості заподіяного потерпілому ОСОБА_6 душевного страждання, що потягло розлад здоров`я, враховуючи перенесений потерпілим стрес від дій обвинуваченого, неможливість в інший не грошовий спосіб відшкодувати завдану немайнову шкоду, суд визначає, що сума, заявлена потерпілим у розмірі 100 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, є занадто збільшеною і з урахуванням конкретних обставин справи, вважає за доцільне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. 00 коп.

Для стягнення більшого розміру відшкодування суд передбачених законом підстав не встановив, оскільки позивач не підтвердив доказами настання внаслідок травмування невідворотних негативних наслідків.

Згідно з п.2 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК України, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі… у зв`язку з розглядом справи в суді.

Обвинувачений ОСОБА_4 фактично відбуває покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2023 року.

Таким чином, суд вважає необхідним тимчасово залишити засудженого у ДУ «Дніпровська УВП №4» до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 364, 369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2023 року, остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні не обирався, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 фактичного відбуває покарання призначене за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2023 року.

Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_6 до цивільного відповідача ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 матеріальну шкоду у розмірі 116 584, 23 грн. моральну шкоду у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000873, а саме: слід низу взуття перекопійований на 1 темну дактилоплівку опечатану в сейф пакет ЕХР 0107632 - після набрання вироком законної сили знищити, світер сірого кольору, сорочку синього кольору, які передані потерпілому під розписку (а.с.к.п. 60) - після набрання вироком законної сили залишити у розпорядженні власника ОСОБА_6 , копію договору про надання фінансового кредиту під заставу №22.30184/0 від 11 вересня 2018 року укладений з ПП «Ломбард «Онікс» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с.к.п. 38);

У рахунок відшкодування витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи №3191/18 від 29 листопада 2018 року у кримінальному провадженні стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати у розмірі 858,00 гривень.

У рахунок відшкодування витрат на проведення судово трасологічної експертизи №24/4.1/948 від 28 листопада 2018 року у кримінальному провадженні стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати у розмірі 300 гривень.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1