У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва від 07 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 436-2 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 05.10.2023 включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доповнень до неї.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та доповнення до неї. Обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що матеріали кримінального провадження сфабриковані, а також те, що він не має наміру переховуватися від суду.

Вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які послався суд першої інстанції, не вмотивовані та недоведені.

На думку апелянта, невмотивовано застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 436-2 КК України.

До суду першої інстанції надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 днів.

Задовольняючи клопотання, суд дійшов висновку, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості обвинуваченим переховуватися від суду, незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та вчинення інших кримінальних правопорушень продовжують існувати і на даний час запобігти цим ризикам можливо лише шляхом продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд першої інстанції дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити ефективний розгляд кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники підтримали апеляційну скаргу.

Прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам ч. 1 ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Крім того, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового розгляду та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент продовження дії запобіжного заходу дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Таким чином, колегія суддів наголошує, що апеляційний суд на даній стадії судового розгляду позбавлений процесуальної можливості надати правову оцінку доведеності висунутого обвинувачення та інших доводів, про які зазначає апелянт по суті обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою, ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження запобіжного заходу у судовому засіданні.

Водночас, вирішуючи питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст. 146 , ч.1 ст. 263 ч, ч.1 ст.436-2 КК України, тобто ряду умисних злочинів, у тому числі у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів.

Судом встановлено, що на даний час продовжують існувати ризики можливого ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілого та вчинення інших кримінальних правопорушень, які існували при застосуванні та продовженні обвинуваченому вказаного запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Судом апеляційної інстанції перевірені доводи обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу його стану здоров`я, оскільки під час апеляційного розгляду обвинувачений стверджував, що за станом здоров`я не може перебувати в умовах СІЗО. Відповідно з довідкою медичної частини, обвинувачений ОСОБА_6 за станом здоров`я не потребує екстреної медичної допомоги, отримує необхідні ліки. В межах СІЗО утримуватись може. Тому, доводи в цій частині також не заслуговують на увагу.

На підставі наданих апеляційному суду матеріалів, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а відносно ОСОБА_6 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Тому, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9