Провадження №11-кп/801/985/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.08.2023, якою відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, задоволено клопотання прокурора ОСОБА_9 та застосовано до обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 15 жовтня 2023 року включно, -

встановив:

В провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження № 0002325 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України.

03 серпня 2023 року судом було постановлено ухвалу про оголошення обвинуваченого ОСОБА_8 в розшук та надано дозвіл для його затримання і доставку під вартою до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до розшуку обвинуваченого провадження у справі було відносно нього зупинено.

17 серпня 2023 року до суду з Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області на виконання зазначеної ухвали надійшов протокол затримання ОСОБА_8 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 заявив клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що обвинувачений неодноразово не з`являвся у судові засідання без поважних причин, ухвали про привід не виконані, в зв`язку з чим він був оголошений в розшук. ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст.186 КК України, відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів за яке передбачено покарання до 10 років позбавлення волі. Беручи до уваги те, що ОСОБА_10 відповідно до ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років, є неодноразово судимий, тому розуміючи, що у разі визнання його, винуватим може бути призначено покарання у виді позбавлення волі, він може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив застосовувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, пояснив, що постійно перебував за місцем свого проживання, до нього ніхто не телефонував і він не знав про призначені судові засідання. Зазначив, що він хворіє на тяжку хворобу, просив суд дати можливість йому лікуватися.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу заперечив, оскільки немає жодного доказу, що обвинувачений був належним чином повідомлений про дати судових засідань. Доповнив, що обвинувачений хворіє, але підтверджуючих про це документів не надав. Просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.08.2023 відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, задоволено клопотання прокурора ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 15 жовтня 2023 року включно.

Прийняте рішення судом обґрунтовано тим, що в клопотанні обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, особу обвинуваченого, тому суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_8 судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання суд вважає обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.08.2023 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим,що постановлена ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Зазначає, що існують обґрунтовані сумніви, що виклики ОСОБА_8 у судові засідання 12.05.23, 03.08.2023 відбувались неналежним чином, а підрозділом поліції належним чином виконувалась ухвала Вінницького міського суду про привід ОСОБА_8 в судове засідання. ОСОБА_8 на даний час проходить лікування від туберкульозу, яке відповідно до висновку від 16.03.202 року судово-медичної експертної комісії Київського обласного бюро судово-медичних-експертиз неможливе в умовах пенітенціарної системи України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з підстав наведених у ній.

Прокурор ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Частиною першою статті 404 КПК України, передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За правилами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 відповідає вказаним вимогам закону у повному обсязі.

Так, суд першої інстанції розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , особисті обставини його життя, які свідчать на користь збільшення ризику переховування від правосуддя, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України тривалий час перебувало на розгляді Вінницького міського суду Вінницької області та не було завершене розглядом по суті через неодноразову неявку обвинуваченого до суду.

Зокрема, неявка обвинуваченого та не повідомлення про поважність причин неявки до суду, стали підставою для постановлення ухвали про привід, який не був виконаний через відсутність обвинуваченого за місцем проживання. Відсутність обвинуваченого за місцем проживання стала підставою для оголошення його в розшук з наданням дозволу на затримання. Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора про оголошення ОСОБА_8 в розшук обвинуваченого та надав дозвіл на його затримання.

У той же час захисник в апеляційній скарзі посилається на те, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що постійно перебував за місцем свого проживання, до нього ніхто не телефонував і він не знав про призначені судові засідання. Зазначив, що хворіє на тяжку хворобу.

Разом з тим, вказані доводи не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 був обізнаний про проведення досудового розслідування стосовно нього та про направлення обвинувального акту до Вінницького міського суду Вінницької області. На переконання колегії суддів, обвинувачений ОСОБА_8 не був позбавлений можливості самостійно дізнатися у суді першої інстанції про стан розгляду кримінального провадження щодо нього, а також дату та час проведення судового засідання. До того ж, обвинувачений ОСОБА_8 також не був позбавлений можливості своєчасно повідомити суд першої інстанції про неможливість явки до суду або ж надати підтверджуючі документи суду про поважність його неявки. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що прокурором було доведено наявність того факту, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_8 переховувався від суду чим перешкоджав завершенню судового розгляду кримінального провадження у розумні строки.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 на даний час проходить лікування від туберкульозу, колегія суддів приймає до уваги, проте будь яких даних про те, що ОСОБА_8 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО та позбавлений належної медичної допомоги стороною захисту суду не надано.

Колегія суддів, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, наявність у нього судимості, відсутність офіційного джерела доходів, а також перебування обвинуваченого у розшуку,тому погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для гарантування належної процесуальної поведінки обвинуваченого є недоцільним. На переконання колегії суддів, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої, оскільки у даному випадку суспільний інтерес полягає у охороні та захисті сімейних відносин, здоров`я, волі, честі, гідності особи, психічній, фізичній, економічній недоторканості.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів також не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.08.2023, якою відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, задоволено клопотання прокурора ОСОБА_9 та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 15 жовтня 2023 року включно, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4