ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Дніпро кримінальне провадження №0002173 від 13.07.2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селищі Теплянка Балаклійського Харківської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, солдата, стрільця 3 відділення 3 стрілецького взводу 7 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 Нацгвардії України, раніше судимого 30.06.2023 року Харківським районним судом Харківської області за ч.4 ст. 402 КК України до покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 серпня 2022 року № 2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 року строком на 90 діб.

Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 лютого 2023 року №58/2023 затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 № 2915-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 року строком на 90 діб.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII до молодшого офіцерського складу відносяться такі військові звання: молодший лейтенант, лейтенант, старший лейтенант, капітан

Статтею 32 Статуту також передбачено, що військовослужбовці молодшого офіцерського складуза своїми військовим званням є начальниками для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2022 року №240 лейтенанта ОСОБА_6 призначено на посаду командира 7-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону (з охорони та оборони об`єктів державного значення) військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2022 року №362 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця 3-го відділення 3-го стрілецького взводу 7-ї стрілецької роти 3 стрілецького батальйону (з охорони та оборони об`єктів державного значення) військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, командир 7-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону (з охорони та оборони об`єктів державного значення) військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_6 , по відношенню до військовослужбовця стрільця 3-го відділення 3-го стрілецького взводу 7-ї стрілецької роти 3 стрілецького батальйону (з охорони та оборони об`єктів державного значення) військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 був прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, а останній підлеглим лейтенанту ОСОБА_6 .

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідност.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України , дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни .

Під наказом у ст. 401 КК України розуміється одна із форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. В контексті ст. 402 КК України під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо.

Особа, яка одержала законний наказ, зобов`язана його виконати. За своєю юридичною природою виконання законного наказу - це виконання особою свого юридичного (службового) обов`язку.

Наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

В свою чергу, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Відповідно до витягу із замислу командира НОМЕР_2 бригади Національної гвардії України на проведення ротації сил та засобів БГр НОМЕР_2 бр НГУ 3 стрілецький батальйон 5 бригади повинен здійснити заміну сил та засобів БГр 5 бр НГУ в районі південніше Кремінна.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Східного оперативно-територіального об`єднання НГУ про затвердження Плану проведення ротації сил і засобів 4 сб та 3 сб в районі виконання завдань батальйонної групи 5 бригади НГУ від 20.01.2023 № 76, 7 стрілецька рота 3 стрілецького батальйону 5 бригади повинна прибути на визначені позиції та після прийняття посад та справ розпочати самостійне несення служби.

Відповідно до витягу з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 №41дск від 01.02.2023 року командиру Тгр Ворон силами БГр 5 броп НГУ, БГр 31 броп НГУ та БГр 31 броп НГУ вести оборонні дії на визначених позиціях.

Відповідно до витягу з бойового розпорядження командира Тгр ІНФОРМАЦІЯ_2 в ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_3 №23дск від 02.02.2023 року командиру БГр 5 бр необхідно побудувати та вести оборону в батальйонному районі оборони на визначених позиціях.

05.02.2023 року солдат ОСОБА_3 разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , перебували поблизу АДРЕСА_2 де йому та іншим військовослужбовцям близько 13 год. 55 хв. було доведено усний наказ (на підставі бойового розпорядження командира Тгр ІНФОРМАЦІЯ_2 в ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_3 №23 від 02.02.2023 року) командиром 7-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону (з охорони та оборони об`єктів державного значення) військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_6 про те, що солдату ОСОБА_3 разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 необхідно висунутись та зайняти позиції відділень Токіо, Анкара-1 з метою оборони рубежу в секторі відповідальності 7 стрілецької роти на південь від. н.п. Кремінна Луганської області та недопущення прориву противника.

Отримавши зазначений наказ прямого начальника - солдат ОСОБА_3 відкрито відмовився виконувати покладені на нього обов`язки військової служби.

Таким чином, дії ОСОБА_3 виразилися у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

01 вересня 2023 року між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_3 під час судового розгляду повністю визнав свою винуватість у висунутому йому обвинуваченні, щиро покаявся у скоєному. Крім того, враховано характер та тяжкість обвинувачення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження кримінального правопорушення та активне сприяння розкриттю злочину.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік і одинадцять місяців. На підставі ст. 62 КК України замінити покарання на покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на один рік і одинадцять місяців. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, поглинути покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на один рік і одинадцять місяців покаранням, що призначене за вироком Харківського районного суду Харківської області від 30 червня 2023 року у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так, злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана державним інтересам.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженого сторонами покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 01 вересня 2023 року між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік і одинадцять місяців.

Відповідно до ст. 62 КК України замінити ОСОБА_3 призначене цим вироком покарання у виді одного року і одинадцяти місяців позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на один рік і одинадцять місяців.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупність злочинів, поглинувши призначене покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на один рік і одинадцять місяців покаранням, що призначене за вироком Харківського районного суду Харківської області від 30 червня 2023 року у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки, остаточно призначивши покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання, після набранням вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання строк тримання під вартою відповідно до вироку Харківського районного суду Харківської області від 30 червня 2023 року з 28 лютого 2023 року по 17 травня 2023 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_1