Справа № 481/471/23
Провадж.№ 1-кс/481/395/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 року Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України,

та клопотання сторони захисту про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту,

Встановив :

21.04.2023 року старший слідчий СВ відділення поліції №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді з клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах продовженого строку досудового розслідування.

Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий зазначила, що cлідчим відділом відділення поліції №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000123 від 26.02.2023 року за фактом зґвалтування неповнолітньої. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

26.02.2023 року близько 03.00 год., точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала в гостях в компанії своїх знайомих за адресою: АДРЕСА_1 , де також знаходився ОСОБА_5 . В цей час у останнього виник злочинний умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, 26.02.2023 року близько 03.05 год., ОСОБА_5 перебуваючи разом з ОСОБА_9 на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_1 , запропонував останній зайти до приміщення літньої кухні, що розташована на території даного подвір`я, не пояснивши для чого саме, на що ОСОБА_9 погодилася. Після цього, перебуваючи в даній літній кухні, ОСОБА_5 застосовуючи фізичне насильство, штовхнув руками ОСОБА_9 на диван та зняв з себе штани і нижню білизну (труси). Після цього, ОСОБА_5 сів на ОСОБА_9 , яка знаходилася в положенні лежачі на спині та кликала на допомогу і просила ОСОБА_5 відпустити її, в результаті чого ОСОБА_5 однією рукою закрив рот ОСОБА_9 , щоб вона перестала кричати. Після цього, ОСОБА_5 стягнув рукою з ОСОБА_9 штани і нижню білизну (труси). В подальшому, ОСОБА_5 ліг на ОСОБА_9 та використовуючи фізичну силу подолав її опір, тобто обмежив ОСОБА_9 в рухах, та здійснив статевий акт з нею природнім способом, ігноруючи її вимогу припинити чинити дані дії. Під час статевого акту ОСОБА_9 намагалася вирватися з рук ОСОБА_5 , але останній застосовуючи фізичне насильство, тримав її руками за тіло та продовжував здійснювати з нею статевий акт впродовж близько 5 хвилин. Після цього, ОСОБА_5 почувши стукіт у вхідні двері літньої кухні, припинив здійснювати статевий акт з ОСОБА_9 , таким чином остання звільнилась від фізичного натиску ОСОБА_5 та покинула приміщення літньої кухні.

26.02.2022 року о 15 годині 35 хвилин ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

27.02.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

01.03.2023 року ухвалою слідчого судді Новобузького районного суд Миколаївської області відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 квітня 2023 року 15:35 включно, з утриманням його в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Завершити досудове розслідування вказаного кримінального провадження у двохмісячний строк неможливо, оскільки необхідний додатковий час для отримання висновків ряду експертиз, виконати вимоги ст.290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтована слідчим наявністю ризиків які не зменшилися та передбачені п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила задовольнити клопотання слідчого та продовжити, раніше обраний запобіжний захід підозрюваному в межах строку досудового розслідування, до 26.05.2023 року.

Слідча ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала подане клопотання та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

Вислухавши доводи прокурора та слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника та перевіривши матеріали кримінального провадження, прихожу такого висновку.

Відповідно до ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, повинні бути доведені обставини обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з загальними правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування такого виду запобіжного заходу вперше.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 суд враховував вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України доведено наданими та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями підозрюваного.

З пояснень учасників справи та матеріалів, доданих до клопотання, та протоколу допиту потерпілої ОСОБА_9 слідчим суддею в порядку ч. 1 ст. 225 КПК, вбачається, що ОСОБА_5 , в силу ст.89 КК України не судимого, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі, проживає з цивільною дружиною, не працює, був помічений у вживанні алкогольних напоїв.

01.03.2023 року ухвалою слідчого судді Новобузького районного суд Миколаївської області відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 квітня 2023 року 15:35 год включно .

Постановою керівника Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_10 від 21.04.2023 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000123 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України до трьох місяців, а саме до 26.05.2023 року.

Як вбачається з клопотання, закінчити досудове розслідування, у передбачений п. 2 абз. 2 ч. 1 ст.219 КПК України строк, з дня повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України не можливо.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам ст. 199 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором продовження існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу.

Суд погоджується також із обґрунтуванням слідчого та прокурора, про те, що застосування запобіжних заходів у виді домашнього арешту, особистої поруки, особистого зобов`язання не є можливим, оскільки зважаючи на умови проживання підозрюваного та відсутність стійких соціальних зв`язків не вбачається чинників, які сприятимуть виконанню підозрюваним своїх обов`язків та будуть стримуючим фактором від бажання покинути своє місце проживання, чи вплинути якимось незаконним чином на свідків чи потерпілу.

Отже, клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у виді домашнього нічного арешту, не підлягає задоволенню.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінується обвинуваченим, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки, крім виняткових випадків.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Таким чином, слідчий суддя приходе висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищевказаним ризикам, однак такий запобіжний захід має бути продовжений в межа строку досудового розслідування.

Окрім того суд враховує, що строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою не перевищує строку, визначеного п.2 ч.3 ст.197 КПК України, яким передбачено, що сукупний строк тримання під вартою обвинуваченого не повинен перевищувати: 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. Тоді як ОСОБА_5 утримується під вартою з 26.02.2023 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відтак, задовольняючи клопотання про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та враховуючи те, що злочин, у вчиненні якого він підозрюється вчинений із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає, що немає підстав визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 196, 197, 205, 369-372 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

У задоволенні клопотання сторони захисту про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, відмовити.

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити строк дії раніше обраного до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 26 травня 2023 року, з утриманням його в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_5 та надати для виконання начальнику ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області та прокурору.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали - до 26.05.2023 року.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошений о 14:00 год. 01.05.2023 р. в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.

Слідчий суддя