Справа № № 585/2568/20
Номер провадження 1-кп/585/73/23
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

12 червня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючої - судді: ОСОБА_1 , за участю: секретаря - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , адвокатів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0012888 від 20.11.2014 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 3, 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

27 вересня 2021 року згідно розпорядження №51 від 27.09.2021 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» в зв`язку з припиненням повноважень судді ОСОБА_11 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями в провадження судді ОСОБА_12 надійшло кримінальне провадження № 0012888 від 20.11.2014 року відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 3, 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

09.06.2023 року до суду від адвоката ОСОБА_5 - ОСОБА_9 надійшло клопотання, в якому остання просила закрити кримінальне провадження № 0012888 від 20.11.2014 року відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4 ст. 190 , ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 3, 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України.

Своє клопотання мотивувала тим, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження 25 січня 2019 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень. Тобто досудове розслідування повинно бути завершено до 25 березня 2019 року. 20 березня 2019 року першим заступником Генерального прокурора строк досудового розслідування продовжено до 3 місяців, а саме до 25 квітня 2019 року. 19 квітня 2019 року слідчим суддею Печерського районного суду м.Києва винесено ухвалу про продовження строку досудового розслідування до 9 місяців, тобто до 25 жовтня 2019 року. 21 жовтня 2019 року слідчим суддею Печерського районного суду м.Києва продовжено строк досудового розслідування до 12 місяців, тобто до 25 січня 2020 року.

24 січня 2020 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження.

Станом на день фактичного отримання підозрюваними повідомлення про завершення досудового розслідування, тобто 24.01.2020 року, строку на завершення досудового розслідування залишалося 1 день. В подальшому підозрюваними та їх захисниками здійснювалося ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, яке фактично було завершено 07.10.2020 року, тобто цього ж дня досудове розслідування було відновлено, відповідно до положень ч.5 ст. 219 КПК - отже 07.10.2020 року було використано 1 день строків досудового розслідування, який залишився. ОСОБА_5 отримала копію обвинувального акту лише 08.10.2020 року о 12 год. 15 хв., тобто вже поза межами процесуальних строків. Більше того, відповідно до звіту про автоматизований розподіл судових справ між суддями було здійснено 08.10.2020 року Роменським міськрайонним судом Сумської області о 17 год. 17 хв. в позаробочий час роботи суду, що суперечить вимога ч.6 ст. 115 КПК України, де зазначено, що якщо відповідну дію належить вчинити в суді або в органах досудового розслідування, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цих установах.

Крім того, відповідно до матеріалів справи та реєстру, 23.09.2020 року, в той час, коли досудове розслідування було завершено та матеріали були надані учасникам процесу для ознайомлення, заступником Генерального прокурора ОСОБА_13 в рамках вказаного кримінального провадження було винесено постанову про зміну групи прокурорів в кримінальному провадженні. Таким чином 23.09.2020 року заступником Генерального прокурора фактично було поновлено досудове розслідування, що лише підтверджує той факт, що подальші процесуальні дії проводилися вже поза межами строків досудового розслідування.

Крім того, органом досудового розслідування на стадії досудового розслідування було неодноразово та вибірково, у власних інтересах, саме зі сторони завідомого обвинувачення, застосовано норми кримінально-процесуального права, які суперечать один одному.

В супереч норм чинного законодавства, з набуттям чинності Законом № 2147- VII органом досудового розслідування в кримінальному провадженні, після повідомлення учасникам процесу про підозру неодноразово продовжувався строк досудового розслідування за правилами, як для справ, розпочатих після 15.03.2018 року, що лише може свідчити про те, що в цілому органом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні визнано та застосовано вказані зміни. П.10 ч.1 ст. 284 КПК України не підлягає застосуванню за наявності умов: відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР до 15 березня 2018 року; рішення прокурора про затвердження обвинувального акту прийнято до 15 березня 2018 року. Тобто, для того, аби не застосовувати положення п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, потрібно встановити, що строки досудового розслідування сплили, але відомості до ЄРДР внесені до 15 березня 2018 року і рішення про затвердження обвинувального акту прийнято прокурор також до вказаної дати. Самого по собі факту внесення відомостей до ЄРДР до 15 березня 2018 року недостатньо до висновку про неможливість закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України. У разі закінчення строку досудового розслідування навіть у випадку, якщо відомості до ЄРДР були внесені до 15 березня 2018 року, прокурор, на підставі ч.1 ст. 5 КПК України, має приймати рішення про затвердження або відмову у затвердженні обвинувального акту згідно положеннями КПК України, чинним на момент прийняття такого рішення. На підставі абз. 3 ч.4 ст. 284 КПК України прокурор зобов`язаний самостійно закрити кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, а якщо прокурор такого рішення не прийняв - це рішення приймає суд, що розглядає кримінальне провадження.

В підготовчому засіданні захисник ОСОБА_9 підтримала дане клопотання та просила його задовольнити посилаючись на викладені в ньому обставини.

Обвинувачена ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримала клопотання захисника.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та їх захисники підтримали клопотання.

Прокурор в судовому засіданні просив у задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України відмовити, оскільки вважає заявлене клопотання необґрунтованим, безпідставним , та таким , що суперечить вимогам Закону.

Заслухавши прокурора, обвинувачених, їх адвокатів, ознайомившись з обвинувальним актом та клопотанням захисника ОСОБА_9 , що стосується клопотання захисника обвинуваченої про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, суд виходить з наступного.

Кримінальне процесуальне законодавство України визначає порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень, встановлює кримінальну процесуальну форму, зокрема підстави, умови і порядок здійснення процесуальних дій, види, зміст і форму процесуальних рішень, які можуть бути прийняті під час кримінального провадження.

Вимоги щодо будь-якого кримінального процесуального закону не повинні суперечити вимогам, які ставляться до Кримінального процесуального кодексу України як нормативно-правового акта, зокрема приписам статей 4-9 КПК.

За своєю юридичною силою норми, визначені положеннями вказаних статей, є фундаментальними для кримінального процесу, вони уособлюють і визначають своїм змістом юридичну природу інших його норм, які регламентують окремі інститути (субінститути) кримінального процесуального права, що регулюють специфічні прояви окремих кримінальних процесуальних відносин (зокрема, щодо продовження строків досудового розслідування), які є складовими системної множинності відносно самостійних процесуальних правовідносин його суб`єктів.

Приписи закону, яким до КПК внесені зміни, із набранням чинності є нормами кримінального процесуального закону, а отже, мають віддзеркалювати своїм змістом загальні положення і засади цього закону і застосовуватись у тій частині, яка узгоджується із ними, оскільки вони є невід`ємною складовою системи кримінальних процесуальних гарантій (способів і засобів забезпечення здійснення правосуддя), що по суті включає в себе можливість реалізації прав та обов`язків усіма суб`єктами кримінального процесу для досягнення його мети та ефективного вирішення завдань кримінального провадження.

Стороні обвинувачення кримінальні процесуальні гарантії забезпечують можливість здійснення своїх обов`язків для виконання завдань кримінального провадження, а іншим учасникам кримінального процесу - реально використовувати надані їм права для захисту своїх прав та законних інтересів.

Кримінальний процесуальний кодекс України як кримінальне процесуальне законодавство є систематизованим зведенням кримінальних процесуальних норм, які регулюють порядок досудового розслідування та судового провадження. У випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади такого провадження, визначені положеннями ч. 1 ст. 7 КПК (ч. 6 ст. 9 КПК).

Конституція України, закріпивши в положеннях ч. 1 ст. 58 приписи щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі лише у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Отже, зворотна дія закону полягає в перегляді вже існуючих правозастосовних актів, прийнятих на основі старої норми або в застосуванні нової норми при наданні правової оцінки юридичним фактам, правовідносинам, що мали місце (відбулися) під час дії старої норми. Якщо ж в межах цих відносин нова норма поширюється лише на ті юридичні факти, права та обов`язки, які мають місце (залишаються існувати, виникають) після введення закону в дію, то ця норма матиме пряму дію (діятиме негайно).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і, серед іншого, закінчується направленням до суду обвинувального акта.

Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 283 КПК України, де передбачено обов`язок прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження, звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст.113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно з ст.ст.5, 110, 115, ч. 1 ст.291 та ч. 2 ст.283 КПК України, прокурор має право приймати процесуальні рішення у кримінальному провадженні виключно в межах процесуальних строків, зокрема, складати, затверджувати та направляти до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні у межах строку досудового розслідування.

Відповідно до положень частини першої статті 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно п.4 ч.3 ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Продовження строків досудового розслідування є відносно самостійним кримінальним процесуальним субінститутом і етапом розвитку правовідносин відповідних суб`єктів, який виникає за наявності умов і підстав, врегульованих положеннями параграфа 4 глави 24 КПК.

Кримінальні процесуальні відносини із продовження строків досудового розслідування є формою кримінальної процесуальної діяльності, що виникають у зв`язку із юридичними фактами, визначеними положеннями статей 295, 295-1 КПК. Їх зміст відображений у двох аспектах: формальному (юридичному) - встановлені кримінальним процесуальним законом права і обов`язки суб`єктів, та фактичному - конкретні процесуальні дії, що вчинюються суб`єктами, які спрямовані на реалізацію суб`єктивних прав і юридичних обов`язків. Виникають такі відносини з моменту направлення в спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, або безпосереднього подання відповідного клопотання до повноважного щодо продовження процесуального строку суб`єкта.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким, зокрема, внесено зміни до статті 294 КПК та надано повноваження слідчому судді щодо продовження строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після введення в дію цього Закону, тобто з 16 березня 2018 року.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що 20 листопада 2014 року до ЄРДР були внесені відомості за № 0012888 про вчинення кримінальних правопорушень

Надалі відомості про вчинені кримінальних правопорушень із попередньою правовою кваліфікацією були неодноразово внесені до ЄРДР, які в подальшому були об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0012888.

Отже, кримінальне провадження за № 0012888 було розпочато до введення в дію змін, внесених до КПК Законом № 2147-VIII, щодо порядку продовження строків досудового розслідування.

Згідно з положеннями п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Так у справі "Іванов проти України" зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (пункт 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах Карт проти Туреччини (пункт 68), Вемхофф проти Німеччини (пункт 18). При цьому ЄСПЛ у справі "Іванов проти України" вказав, що період, який має прийматися до уваги повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (пункт 63).

В інтерпретації ж до чинного КПК цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК України, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею (частина 5 статті 219 КПК України).

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина 4 статті 219 КПК України встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Згідно з частиною 5 статті 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до статті 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: (1) закрити кримінальне провадження; (2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; (3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з положеннями статті 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20).

Судова практика застосування приписів пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України є усталеною у діяльності не тільки Верховного Суду, а й судів першої та апеляційної інстанцій, у тому числі Вищого антикорупційного суду (див. наприклад, ухвала Вищого антикорупційного суду від 24 вересня 2020 року та ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 03 листопада 2020 року у справі № 991/6516/20).

Із 16.03.2018 року введені в дію положення ст. 294 КПК України у редакції Закону № 2147-VIII, відповідно до яких, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 4 ч. 3 ст. 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 ч. 4 ст. 219 цього Кодексу: до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора; до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками (ч. 3 ст. 294 КПК України в редакції Закону № 2147-VIII).

Таким чином, у законі чітко зазначається про те, що розширено судовий контроль за встановленням підстав до продовження строків досудового розслідування.

За приписами ч. 7 ст. 217 КПК України днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше (у редакції Закону № 2147-VIII).

Отже, кримінальні процесуальні норми, викладені у статтях 217, 219 КПК України, визначають день початку здійснення досудового розслідування об`єднаних і виділених проваджень і особливості обрахування загального строку досудового розслідування таких проваджень. Натомість жодних приписів щодо порядку вирішення питання про продовження строків досудового розслідування в таких провадженнях, відмінних від загальних положень і приписів ст. 294 КПК України , вказані вище норми не містять.

При цьому відповідно до п. 4 параграфа 2 «Прикінцеві положення» Закону № 2147-VIII зміни щодо судового контролю за продовженням строку досудового розслідування не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

Разом із тим загальні положення КПК не містять підґрунть до встановлення всупереч приписам ст. 5 КПК окремих правових режимів щодо вирішення питання про продовження строків досудового розслідування, якщо такі відносини виникли з моменту введення в дію Закону № 2147-VIII. Порядок і підстави проведення процесуальної дії і прийняття процесуального рішення визначаються положеннями КПК, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, а не датою внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Отже, положення п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII щодо здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК.

Аналогічний правовий висновок викладено Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2022 року при розгляді справи № 753/12578/19.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла до висновку, що незастосування положень Законів № 2147-VIII і № 2617-VIIIу справах, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію відповідних змін,а також у тих випадках,коли вказані провадження об`єднані із тими, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР до 16 березня 2018року, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону через недотримання встановленої законом форми здійснення судового контролю за вирішенням питання про продовження строків досудового розслідування.

Суд при вирішенні клопотання захисника обвинуваченої про закриття кримінального провадження вважає за можливе застосувати вказаний правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 31жовтня 2022року при розгляді справи № 753/12578/19 про застосування положень ст. 294 КПК і у виділених провадженнях.

Згідно з п.п.19 §1 Розділу 4 Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15.12.2017частину 1 статті 284КПК України доповнено п.10 та абзацом 12 .

Згідно з п. 10 ч. 1ст.284КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Згідно з приміткою до п. 10 ч. 1ст. 284 КПК України частину першу статті 284 доповнено пунктом 10 згідно ізЗаконом№2147-VIII від 03.10.2017зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, за якими відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін див.пункт 4§ 2 розділу 4 Закону.

Разом із тим, у п.4 §2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону №2147-VIII від 03.10.2017передбачено, що приписи п.10 та абзацу дванадцятого ч.1 ст.284КПК України вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін, тобто відповідно до Розділу 6 вказаного Закону та з урахуванням початку роботи Верховного Суду 15.12.2017 року, тобто з 16.03.2018 року

Згідно із загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в ч. 1ст. 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99).

Водночас Конституція України в ст. 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Формою реалізації ч. 1 ст.58Конституції України є положення ч. 1 ст. 5 КПК України, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливими для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.

Як встановлено судом 21 жовтня 2019 року слідчим суддею Печерського районного суду м.Києва продовжено строк досудового розслідування до 12 місяців, тобто до 25 січня 2020 року.

24 січня 2020 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження. Ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, було завершено 07.10.2020 року, тобто цього ж дня досудове розслідування було відновлено. Відповідно до положень ч.5 ст. 219 КПК, виходячи із встановлених обставин, строки досудового розслідування у цій справі закінчуються за 1 день після їх відновлення. Обвинувальний акт надійшов до Роменського міськрайонного суду 08.10.2020 року о 16 год. 56 хв. (т.6 а.с.188) , що свідчить про дотримання строків направлення обвинувального акту до суду. Факт автоматизовано розподілу справи між суддями в поза робочий час не має значення, оскільки реєстрація надходження обвинувального акту до суду відбулася із дотриманням строків визначених ст.115 КПК України.

З огляду на викладене клопотання захисника ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження за п.10ч.1ст.284 КПК України задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про можливість призначення справи до судового розгляду суд виходить із такого.

Відповідно до п.3ч.3ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Статтею 291 КПК України, передбачені вимоги яким повинен відповідати обвинувальний акт та можливість повернення його прокурору у разі його невідповідності вимогам передбачених цією статтею.

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні №0012888 від 20.11.2014 року , такий по формі складений відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України та затверджений процесуальним прокурором.

Угода про примирення або про визнання винуватості - не укладались.

Кримінальне провадження підсудне Роменському міськрайонному суду.

Обвинувачені отримали обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, що підтверджується розписками.

Водночас,суд, зазначає, що кримінальним процесуальним законом передбачено повернення обвинувального акта прокурору лише в разі його невідповідності ст.291 КПК України.

Аналіз змісту обвинувального акта свідчить про те, що при його складанні не були дотримані вимоги статті291КримінальногопроцесуальногокодексуУкраїни щодо його змісту в частині зазначення місця проживання потерпілих.

Так, місце проживання потерпілої ОСОБА_14 зазначене як: АДРЕСА_1 . вжитими судом заходами потерпілу жодного разу не вдалося про дату та час проведення судових засідань. На зазначений номер телефону потерпіла не відповідає. Судові повістки направлені на зазначену в обвинувальному акті адресу повертають з відміткою пошти : «адресат відсутній за вказаною адресою». На запит суду було надано інформацію про те, що потерпіла зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.186 т.4)

Також, адреса проживання потерпілого ОСОБА_15 , зазначена в обвинувальному акті: АДРЕСА_2 . за вказаною адресою потерпілий жодного разу не отримав повістку про дату та час слухання справи. На запит суду було надано інформацію про те, що потерпілий зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.189 т.4). За відміткою пошти по адресі зазначеній в обвинувальному акті та за місцем реєстрації: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також, потерпілий ОСОБА_16 подав суду заяву, про те що він перебуває за кордоном і просить слухати справу без його участі. Цивільний позов як потерпілого просить задовольнити (т.1а.с.161). разом з тим, обвинувальний акт надійшов до суду без цивільного позову ОСОБА_16 вжитими судом заходами не вдалося встановити місце перебування потерпілого ОСОБА_16 .. Пояснити питання наявності цивільного позову ОСОБА_16 прокурор не зміг, зазначивши, що в наявних у нього матеріалах кримінального провадження такий відсутній.

Системний аналіз положень кримінального процесуального законодавства свідчить, що права потерпілих щодо належного повідомлення про дату та час слухання справи повинні бути дотримані. Крім того, покази потерпілих. Якщо вони погоджуються на їх допит, є джерелом доказів у кримінальному провадженні. А тому, адреси місця проживання потерпілих в обвинувальному акті мають бути зазначені дійсні, які дають суду можливість повідомити потерпілих про дату та час слухання справи.

Не дотримання цієї вимоги впри складанні обвинувального акту, суд вважає порушенням п.3ч.2ст.291 КПК України.

Зважаючи на викладене, виходячи з того, що такі недоліки обвинувального акту унеможливлюють проведення судового розгляду з дотриманням прав потерпілих (протягом 2-х років відкладення підготовчого судового засідання прокурор не вжив заходів для встановлення місця перебування вказаних потерпілих) вважаю, що наявні підстави для повернення обвинувального акту прокурору, для усунення недоліків обвинувального акту в частині зазначення адреси проживання потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 для їх належного повідомлення про час та місце розгляду справи та зясування у потерпілого ОСОБА_16 , про подання цивільного позову, який він зазначає у поданій суду заяві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23,27,314-316 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_17 про закриття кримінального провадження на підстав п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру,- відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0012888 від 20.11.2014 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4 ст.190, ч.1ст. 263 КК України; ОСОБА_5 за ч.5ст.186,ч.4ст.190 КК України; ОСОБА_6 за ч.5ст.186, ч.3,4ст.190 КК України; ОСОБА_7 за ч.3,4ст.190 КК України повернути прокурору Роменської окружної прокуратури Сумської області ОСОБА_3 для приведення його у відповідність до вимог закону.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено - 14.06.2023 року о 08 год. 00 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_18