Справа № 175/4652/23
Провадження № 1-кс/175/984/23
Ухвала

Іменем України

28 серпня 2023 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0003172 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Мурманськ60, Росія, громадянина України, з вищою технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

встановив:

Місцем розташування Територіального управління Державного бюро розслідувань, є Донецька область, місто Краматорськ, вул. Героїв України, 21, що відноситься до територіальною юрисдикції Краматорського міського суду Донецької області.

На підставі Рішення Вищої ради правосуддя № 747/0/15-23 від 25.07.2023 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області», з 7 серпня 2023 року територіальна підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області змінена шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

28.08.2023 року до Дніпропетровського районного суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

Згідно з Протоколом повторного автоматичного визначення слідчого судді від 28.08.2023 року, клопотання розподілено на слідчого суддю ОСОБА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України за наступних обставин. ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період і проходячи її на посаді старшого стрільця-оператора 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, приблизно об 11.24 годині 27.08.2023 року, перебуваючи на місці тимчасової дислокації 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_8 № 47/2023 від 26.08.2023 року, яке доведене заступником командира 1 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_9 , про включення до складу зведеної групи та у складі даної групи до 13.27 години 27.08.2023 року переміститись за маршрутом руху м. Костянтинівка м. Часів Яр с. Кліщіївка та зайняти вогневу позицію « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в західній частині АДРЕСА_2 з переднім краєм по рубежу з метою утримання району оборони та недопущення прориву противника на ввіреному напрямку, чим підірвав бойову готовність і боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

У діях ОСОБА_10 убачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, яке кваліфікується як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003172.

27.08.2023 року о 22.00 годині ОСОБА_7 був затриманий у порядку ст.208 КПК України, та того ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Підозра у вчиненні ОСОБА_11 зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , протоколами про зняття показань технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису.

У клопотанні слідчий, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 і 5 ч.1 ст.177 КПК України, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначаючи, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Вважає, що можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного, є безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі необрання йому запобіжного заходу. Крім того, ризик переховуватися від органу досудового розслідування, окрім іншого, підтверджується тим, що після умисного невиконання наказу начальника в умовах воєнного стану, разом з іншими військовослужбовцями ОСОБА_7 відмовився отримувати ввірені йому у службове користування зброю з боєприпаси, чим підірвав бойову готовність і боєздатність підрозділу та вірогідність вчинення дезертирства є неминучим. ОСОБА_7 може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника. Крім того, зазначає що ОСОБА_7 , як військовослужбовець, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

ОСОБА_7 , може самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого злочину за ч.4 ст.408 КК України. Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного.

Вислухавши прокурора, який підтримав і просив задовольнити клопотання, думку захисника, яка просила визначити заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, думку підозрюваного, який заперечував проти обрання запропонованого запобіжного заходу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За приписом ч.1 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Частина 2 статті 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені положеннями цієї статті.

Згідно з ч.1, ч.3 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За приписом ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405,407,408,429,437-442 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як установлено у ході судового розгляду клопотання, подані стороною обвинувачення докази свідчать, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що уже само по собі, тим більше під час дії правового режиму воєнного стану, свідчить про існування зазначених у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 і 5 ч.1 ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважає необхідним обрати ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити його належну поведінку, а обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування такого запобіжного заходу, судом не встановлено.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, а також підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, слідчий суддя не визначає розмір застави та залишає без задоволення клопотання захисника про визначення застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.131, 132, 176178, 183, 184, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0003172 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят днів), тобто з 27 серпня 2023 року до 25 жовтня 2023 року включно.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про визначення застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб залишити без задоволення.

Копію ухвали після її проголошення негайно вручити прокурору, підозрюваному і захиснику, а у разі їх відсутності при оголошенні повного тексту ухвали, направити засобами електронного зв`язку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1