Справа № 357/7794/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження за № 0002199, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Вовнянка Таращанського району Київської області, громадянина України, з базовою середньо-технічною освітою, офіційно непрацюючого, розлученого, утриманців не має, не депутата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого:

1) 29.12.2000 Таращанським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 81 КК України (1960 року) до позбавлення волі строком на 3 роки на підставі ст. 45 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, штраф 170 грн;

2) 13.08.2002 Таращанським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. 27.11.2004 умовно-достроково звільнений з Ірпінської ВК № 132 з невідбутим строком 1 рік 4 місяці 28 днів;

3) 26.05.2005 Рокитнянським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі ч строком на 4 роки 7 місяців. 02.04.2009 умовно- достроково звільнений з Бучанської ВК № 85 з невідбутим строком 6 місяців 19 днів;

4) 20.05.2010 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці. 29.01.2014 умовно- достроково звільнений з Білоцерківської ВК № 35 з невідбутим строком 1 рік 16 днів;

5) 07.10.2014 Таранським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. 01.10.2018 умовно- достроково звільнений з Старобабанівської ВК № 92 з невідбутим строком 1 рік 3 місяці 2 дні.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

03.05.2023 близько 23 год. 45 хв. ОСОБА_3 знаходився на узбіччі автодороги М-05 83 км «Київ-Одеса», поруч з торгівельним кіоском, де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_5 ». В цей час у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться у середині зазначеного торгівельного кіоску.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, переконавшись у тому що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, повторно, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, шляхом пошкодження вікна, проник до середини кіоску, звідки вчинив крадіжку грошових коштів у сумі 300 гривень та товару, а саме: напій Coca-Cola, об`ємом 1,5 л., у кількості 3 одиниці, вартістю за одиницю 55 гривень 00 копійок, загальною вартістю 165 гривень 00 копійок, вода КАРАВАН мохіто, об`ємом 1,5 л, вартістю 14 гривень 75 копійок, напій PIT BULL, об`ємом 1 л., вартістю 22 гривні 40 копійок, які належить ОСОБА_5 , всього на суму 202 гривні 15 копійок.

Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 502 гривні 15 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю та надав пояснення аналогічні фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що 03.05.2023 близько 23 год. він їхав з м. Києва додому. Вийшов на зупинці м. Біла Церква, що на автодорозі зі сполученням «Київ-Одеса». Людей на зупинці не було, вона не освітлювалась. На зупинці на нього накинулась собака. Зі злості на хазяїна кіоску, який не прив`язав собаку, він лівою рукою розбив вікно кіоску через яке викрав гроші в сумі 300 грн та товар. З кількістю, назвою та вартістю викраденого товару погоджується. У скоєному щиро кається, засуджує свою поведінку, щиро жалкує про вчинене, запевняв, що зробив для себе належні висновки та не допустить подібних дій у майбутньому. Шкоду потерпілому відшкодував повністю, а саме віддав йому 500 грн., вибачився перед ними, пропонував потерпілому свою допомогу.

Потерпілий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, натомість надіслав до суду заяву, якою просив проводити розгляд кримінального провадження у його відсутності, завдана йому шкода повністю відшкодована, з приводу призначення обвинуваченому міри покарання покладається на розсуд суду.

За згодою учасників судового провадження, зважаючи що за відсутності потерпілого можливо встановити всі обставини, які підлягають встановленню в даному кримінальному провадженні, суд постановив проводити розгляд справи у відсутності належним чином повідомленого потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти не дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд визнає доказаними фактичні обставини справи щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінальних правопорушень, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, з проникненням в інше приміщення.

Відповідно до примітки 1 до статті 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 раніше неодноразово був засуджений за вчинення умисних злочинів проти власності, а саме: за ч. 3 ст. 185 КК України, судимості за які не зняті та не погашені в установленому законом порядку та вчинив новий умисний злочин проти власності, передбачений ст. 185 КК України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Поняття "інше приміщення" включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).

У цій справі встановлено, що ОСОБА_3 проник до кіоску шляхом розбиття віконного скла лівою рукою.

Таким чином суд вважає встановленим факт того, що у даній справі, мало місце викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану з проникненням в інше приміщення.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статтей 65-67 КК Україна враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд при призначенні покарання також визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, обставини його вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак, поведінку особи до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення,

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щире каяття окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Отже, можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 643/13256/17 від 02.11.2021.

Як було встановлено у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_3 засуджує свою поведінку, щиро жалкує про вчинене, вибачився перед потерпілими та відшкодував завдану злочином шкоду, що об`єктивно підтверджує його щире каяття.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним (постанова ВС № 263/15605/17 від 07.04.2021).

Активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого ОСОБА_3 виразилось у активному сприянні у встановленні всіх обставин, регламентованих ст. 91 КПК України.

Обтяжуючих обставин у кримінальному провадженні не встановлено.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалюється обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлено, що він офіційно не працевлаштований, заробляє на життя тимчасовими заробітками; розлучений, утриманців не має; має місце реєстрації, однак є особою без визначеного місця проживання; не отримує медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра; на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 , у лавах територіальної оборони міста не перебуває; раніше неодноразово був засуджений за вчинення корисливих злочинів проти власності.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого. Судом враховується і тривалий проміжок часу що минув після звільнення з місць позбавлення волі (більше 4 років), до вчиненя інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості злочину, обставини злочину, особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, його відношення до вчиненого, приходить до висновку що необхідним і достатнім для можливого виправлення ОСОБА_3 буде призначення йому покарання у виді позбавлення волі у нижній межі санкції, передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України.

На підставі ст. 75 КК України, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, позицію прокурора, який вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, потерпілого, який при призначенні покарання покладається на розсуд суду, суд вважає що ОСОБА_3 не представляє небезпеки для суспільства, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування покарання та приймає рішення про звільнення від відбування остаточного покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 із застосуванням ст. 75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі « Ізмайлов проти Росії » (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових злочинів. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого не має з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0002199 (висновок експерта від 11.05.2023 № СЕ-19/111-23/23565-Д) становлять 2390.00 грн.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 в період іспитового строку обов`язки: з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: чоловічу куртку, чоловічі штани та чоловічу кепку, які згідно розписки від 05.05.2023 передані на відповідальне зберігання ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили - вважати повернутим власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 2 390,00 грн (дві тисячі триста дев`яносто гривень).

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя ОСОБА_1