Справа № 309/5597/22
Провадження № 1-кп/309/333/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000479 від 21.11.2022) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Ракош, Хустського району, Закарпатської області, реєстрація місця проживання АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , громадянки України, не працюючої, з загальною середньою освітою, неодруженої, раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

20.11.2022, біля 20 год. 00 хв., водій ОСОБА_3 , діючи з необережності, проявляючи протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на ненастання суспільно небезпечних наслідків, керуючи технічно справним, не зареєстрованим мотоциклом марки «MUSSTANG MT110-2», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись у межах населеного пункту смт.Вишково по вул. Руська Хустського району у напрямку вул. Центральна Площа у смт. Вишково Хустського району, грубо порушила вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, а саме не дотрималась вимог пунктів 1.2; 1.5; 11.2; 11.3; 12.4; 12.9 «б» та 1.10 (в частині тлумачення «небезпека для руху») Правил дорожнього руху України, зокрема повинна була, з технічної точки зору, вести свій мотоцикл по своїй смузі руху з безпечною швидкістю не більше 50 км/год, бути уважною до дорожньої обстановки, не виїжджати на зустрічну смугу руху, щоб не створити небезпеки іншим учасникам руху. Однак внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху України, ОСОБА_3 допустила наїзд на пішохода ОСОБА_5 .

З технічної точки зору ОСОБА_3 мала технічну можливість уникнути наїзду на ОСОБА_5 в даній дорожній ситуації і полягала ця технічна можливість у виконанні ОСОБА_3 п.п.1.2; 1.5; 11.2; 11.3 Правил дорожнього руху України.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_3 порушила правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 1 статті 286-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину по пред`явленому їй обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України, визнала повністю, суду пояснила, що 20.11.2022, на свято Михаїла, вона їхала з с.Ракош у смт. Вишково і зустріла свою троюрідну сестру. Вони випили слабоалкогольний напій бренді-кола. Потім поїхали на мотоциклі на вулицю Руську у смт.Вишково. Там посиліли у компанії і вона пила горілку. Після чого сіла на мотоцикл і поїхала по дорозі. Пам`ятає як повернула і потім опритомніла у лікарні. Там дізналася, що вона збила чоловіка. Коли їхала, то було уже темно. Мотоцикл не зареєстрований, прав керування вона немає. Щиро кається у вчиненому. З потерпілим розрахується.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 20.11.2022, на свято Михаїла, увечері біля 20 год. 00 хв., він ішов додому з центру міста, поряд штовхав велосипед. Призупинився щоб включити фонарик на телефоні, так як було темно, вуличне освітлення було відсутнє і було шумно від генераторів. Відчув удар ззаду. Опритомнів під забором. Коли їх грузили у швидку, то ОСОБА_3 заснула. Вона була у стані алкогольного сп`яніння, це було очевидно коли оглядав лікар. Він десь тиждень лежав у лікарні, а потім лікувався вдома. Поніс значні витрати. Домовилися, що вона до свят йому все відшкодує. Обвинувачену не хоче засуджувати, бо вона ще дитина. Не бажає щоб була позбавлена волі, а просить їй призначити таке покарання щоб могла заробити гроші.

Прокурор просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік.

Потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора про розгляд справи у спрощеному порядку, однак просили не призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі. Захисник ОСОБА_6 просить призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора, потерпілого, захисника та обвинуваченої, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачена ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності її позиції немає.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та потерпілого, а також дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 та дадуть змогу вирішити долю речових доказів.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеним факт:

порушення ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 286-1 КК України;

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила необережне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином.

Обвинувачена позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судима, є особою молодого віку.

Також, суд враховує думку потерпілого, який згідно поданої заяви не має претензій до обвинуваченої матеріального та морального характеру, та просить її суворо не карати, зокрема не призначати їй покарання у виді позбавлення волі.

Згідно досудової доповіді складеної Хустським РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення є середній, ризик небезпеки її для суспільства, у тому числі для окремих осіб є середній, а тому виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства можливе.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі Суд) передбачено, що "при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права". У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

З урахуванням вищенаведеного, призначаючи покарання обвинуваченій, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність обвинуваченої обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що обвинувачена в скоєному щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину. Також суд враховує як пом`якшуючу обставину, те, що не зважаючи на важкий матеріальний стан обвинуваченої, вона відшкодувала більшу частину заподіяної потерпілому злочином шкоди, і зобов`язалася відшкодувала іншу частину шкоди до 30.08.2023 про що написала відповідну розписку. Це свідчить, що обвинувачена намагається по мірі своїх можливостей повністю усунути завдану нею шкоду, та є підставою для врахування даної обставини як такої, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 .

Крім того, вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд приймає до уваги думку потерпілого який просить не призначати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи позицію потерпілого, який просить суворо не карати обвинувачену, наявність зазначених декількох обставин, що пом`якшують покарання, досудову доповідь, та дані про особу обвинуваченої, зокрема, що така є особою молодого віку (на момент вчинення злочину їй виповнилося повних 18 років), що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання, а також враховуючи, що санкцією ч.1 ст.286-1 КК України передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, яке виходячи зі специфіки КК України повинно відбуватися лише реально (можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності чи від призначеного покарання за даною нормою виключена), то на думку суду призначення ОСОБА_3 основного покарання навіть у мінімальному розмірі 1 рік позбавлення волі, як цього просить прокурор, буде явно несправедливим, зважаючи на викладені вище обставини. А тому суд прийшов до висновку за можливе застосувати до обвинуваченої норми ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_3 більш м`який вид основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 286-1 ч. 1 КК України, а саме у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження скоєння нею нових злочинів. На думку суду таке призначене ОСОБА_3 покарання відповідатиме приписам ст. 65 КК України.

Щодо призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років, то з огляду на те, що ОСОБА_3 відповідного права керування транспортними засобами немає, то таке обов`язкове додаткове покарання їй і не може бути призначене судом.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи згідно обвинувального акту обвинуваченою ОСОБА_3 уже відшкодовано, а тому вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат суд не вирішує.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченої судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченій стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України, і призначити їй, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Речові докази:

- незареєстрований мотоцикл марки «Мустанг» чорного кольору, який знаходиться на відповідальному зберіганні на спецмайданчику Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області повернути ОСОБА_3 ;

- змив речовини бурого кольору схожої на кров, який упакований у паперовий конверт та переданий на відповідальне зберігання в кімнату речових доказів Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області - знищити;

- шапку рожевого кольору, яку упаковано у спеціальний пакет №WAR1382142 та переданий на відповідальне зберігання в кімнату речових доказів Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області повернути ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хустський районний суд Закарпатської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1