ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 638/5932/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/968/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора та підозрюваної ОСОБА_6 , з участю її захисника ОСОБА_7 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 06 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів - до 26 серпня 2023 року.

Визначено суму застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680 гривень, з покладенням у разі внесення застави, передбачених законом обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка їх подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисником підозрюваної ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування ухвали та постановлення нової, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обґрунтуовуючи свої апеляційні вимоги захисник вказує, що прокурором в суді не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не містить доказів, на підставі яких можна дійти висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно неї не забезпечить досягнення цілей досудового розслідування.

Вказує також, що слідчим суддею не надано оцінки тому факту, що хвороба ОСОБА_6 , а саме «Вегетативно-судинна дисфункція з частими вегетативними пароксизмами, синкопальними станами, лікворно-гіпертензивними та астенічними синдромами з цефатією» збільшує ризики отримання травм в слідчому ізоляторі через часті, раптові та триваючі непритомності та пригнічення стану здоров`я.

Зазначає, що синкопальні стани, мають характерні, яскраво виражені симптоми, при прояві яких ОСОБА_6 необхідно негайно звертатися до лікаря за допомогою.

Крім того, захисник ОСОБА_7 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду Харківської області від 28 червня 2023 року, з посиланням на поважність причин його пропуску.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник підозрюваної ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив про їх задоволення.

Про дату та час розгляду апеляційної скарги підозрювана та прокурор були повідомлені належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від останніх не надходило, окрім заяви прокурора про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора та підозрюваної, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника підозрюваної, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваної задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 001339, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 06 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимою за скоєння аналогічних корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не стала та знов скоїла кримінальні правопорушення - злочини, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану при наступних обставинах.

Так, 12 05 2023 року о 15-35 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, у період дії воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаною про Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-I від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», зайшла до торгівельного залу магазину «Аврора», де шляхом вільного доступу, взяла з полиці наступні товари, вартість яких згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 681М від 23.06.2023 складає: дезодорант чоловічий OLD SPICE Bearglove стік 50 мл у кількості 3 х штук, загальна вартість яких складає 327 гривень, дезодорант чоловічий Ахе Recharge аерозоль 150 мл у кількості 1 штука - 109 гривень, бальзам для пошкодженого волосся LOREAL ELSEVE Dream Long 200мл у кількості 1 штука - 109 гривень, бальзам для волосся Elseve Resiste arg. захист від ламкості 200мл у кількості 1 штука - 109 гривень, шампунь для волосся LOREAL ELSEVE Сила аргініну 250мл у кількості 1 штука - 109 гривень, бальзам-філер для волосся Elseve зволоження 200 мл у кількості 1 штука - 109 гривень. Вищезазначені викрадені товари ОСОБА_6 поклала у свій пакет та впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, покинула приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

ОСОБА_6 , обернувши викрадене майно на власну користь, спричинила ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 681М від 23.06.2023, на загальну суму 872 грн.

Крім того, 07 06 2023 року о 13-00 годині, ОСОБА_6 , за аналогічних обставин, взяла з полиці портативну колонку Havit HV-SK873BT Black, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 680М від 23 06 2023 року, складає 349 гривень 00 копійок, яку заховала під свою футболку та впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, покинула приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

ОСОБА_6 , обернувши викрадене майно на власну користь, спричинила ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №680М від 23 06 2023 року у розмірі 349 грн.

Крім того, 07 06 2023 року о 15-00 годині, ОСОБА_6 , за аналогічних обставин, підійшла до торгівельної полиці з аксесуарами та гарнітурою, де шляхом вільного доступу, взяла з полиці портативну колонку Havit HV-SK873BT Black, вартість якої, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 682М від 23 06 2023 року, складає 349 гривень, яку заховала під свою футболку та навушники Bluetooth бездротові Havit TW967 TWS (білі), вартість яких, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 682М від 23 06 2023 року, складає 399 гривень, які поклала у свій пакет та впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, покинула приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

ОСОБА_6 , обернувши викрадене майно на власну користь, спричинила ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 682М від 23 06 2023 року, на загальну суму 748 грн.

27 06 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

28 06 2023 року слідчий СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області звернувся до слідчого судді з клопотанням, про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , посилаючись на обґрунтованість повідомленої останній підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів вважала неможливим.

В обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, слідчий посилався на зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: протокол допиту: представника потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 , прокол огляду предмета, протокол огляду місця події.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваній запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя врахував особу підозрюваної, яка, раніше неодноразово засуджена за вчинення корисливих злочинів, не працює.

Слідчий суддя вважав, що, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винуватою, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, вчинення інших кримінальних правопорушень, спростовують доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зокрема щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

При цьому, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваної, зокрема враховуючи повідомлену ОСОБА_6 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який є тяжким злочином і за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти зазначеним в клопотанні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Так, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначене, є ймовірність ризику того, що підозрювана ОСОБА_6 може переховуватись від суду. Відсутність у останньої джерел існування та її попередня злочинна діяльність, може свідчити про те, що, перебуваючи на волі, підозрювана може вчинити інше тотожне правопорушення, а враховуючи той факт, що адреси свідків відомі ОСОБА_6 , ймовірна можливість незаконного впливу на них.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваної під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваної та обставин кримінального провадження.

За таких обставин доводи захисника підозрюваної про недоведеність жодного з ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Надаючи оцінку твердженням захисника про наявність у підозрюваної певних захворювань та їх загострень у зв`язку з перебуванням у слідчому ізоляторі та необхідністю постійного звернення до лікарів, колегія суддів констатує, що під час перебування підозрюваної в умовах слідчого ізолятора будь-яких письмових заяв про порушення її права, шляхом ненадання їй медичної допомоги від ОСОБА_6 матеріали справи не містять.

Крім того, даних про те, що ОСОБА_6 зверталася до слідчого за наданням їй дозволу у здійсненні необхідного лікування, та про відмову у наданні такого дозволу, в апеляційній скарзі захисника та додатках до неї не міститься.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які, на думку захисника підозрюваної є підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в справах «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (заява №4909/04; пункт 58), відповідно до якої: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Що стосується обґрунтованості призначеного слідчим суддею розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у виді застави та призначення її розміру, викладену у рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року.

У цій справі, ЄСПЛ, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, при визначенні розміру застави враховуються обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається із мотивувальної та резолютивної частини ухвали зазначених вище вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, визначив заставу в мінімальних межах, передбачених вищенаведеним п.2 ч.5 ст.182 КПК України, зокрема, у розмірі 53 680 грн., належним чином обґрунтувавши своє рішення та навівши вичерпні підстави для його прийняття.

На даний час саме такий розмір застави, визначений судом першої інстанції як альтернативного запобіжного заходу в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатний забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а тому колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про необхідність, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, особу підозрюваної призначення ОСОБА_6 застави саме у такому розмірі.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст.176-206, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити апелянту строк на апеляційне оскарження як пропущений з поважних причин.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 06 2023 року про застосування щодо підозрюваної за ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 26 08 2023 року, включно, із визначенням застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ______________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4