Справа № 370/1877/23
Провадження № 1-кп/369/2260/23
В И Р О К

іменем України

27.09.23 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Великий Карашин Київської області, офіційно незаміжньої, маючої середню-спеціальну освіту, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, -

встановив:

12 липня 2016 року, близько 20 год., ОСОБА_5 зі своїми знайомими, у тому числі із ОСОБА_6 , знаходилася в будинку по АДРЕСА_3 , де разом розпивали алкогольні напої.

В подальшому, близько 22 год., ОСОБА_6 вирішив йти додому та вийшов з будинку, в свою чергу невстановлена судом особа повідомила ОСОБА_5 про те, що бачила у ОСОБА_6 грошові кошти, які ОСОБА_5 запропонувала невстановленій судом особі відкрито викрасти, на що вона погодилась. Таким чином ОСОБА_5 та невстановлена судом особа вступили в попередню змову щодо відкритого викрадення грошових коштів у ОСОБА_6 , після чого пішли слідом за потерпілим.

Реалізуючи свій злочинний зговір, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, цього ж дня, близько 22 год. 20 хв. наздогнала ОСОБА_6 разом з невстановленою судом особою та неподалік будинку АДРЕСА_3 в цьому ж населеному пункті, застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, невстановлена судом особа схопила ОСОБА_6 за руки повалила його на землю, стала тримати притиснувши його до землі в положенні лежачи на спині, в цей час ОСОБА_5 обшукала одяг потерпілого з метою відібрання грошових коштів, однак не знайшовши їх, ОСОБА_5 та невстановлена судом особа, виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчили з причин, які не залежали від їхньої волі, тобто вчинили закінчений замах на грабіж та відпустили потерпілого.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні визнала у повному обсязі і дала показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення нею злочину, пояснивши, що 12 липня 2016 року близько 22 год. після спільного відпочинку із своїми знайомим, вона разом із своєю подругою домовились, викрасти у ОСОБА_6 грошові кошти. Пізніше того ж вечора, вони із подругою напали на ОСОБА_6 , подруга повалила останнього на землю та тримала його, а в цей час вона обшукувала речі потерпілого у пошуках коштів, однак грошей у ОСОБА_6 вона не знайшла. ОСОБА_5 у вчиненому щиро розкаялась, запевнила, що зробила належні висновки зі своєї поведінки та засуджує свій ганебний вчинок, просила суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Суд визнає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину доведена повністю та її дії кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує, що кримінальне правопорушення за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, ОСОБА_5 раніше не судима, негативних характеристик за місцем проживання не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному кримінальному правопорушенні, що полягає у критичній оцінці обвинуваченою своєї протиправної поведінки, що характеризується щирим осудом цієї поведінки, повним визнанням своєї вини, висловленні жалю з приводу вчиненого та готовності нести покарання за вчинене кримінальне правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У зв`язку з вищевикладеним, призначаючи необхідне та достатнє покарання для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи ставлення обвинуваченої до вчиненого, її щире каяття, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і на підставі ст. 75 КК України звільняє її від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_5 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_5 в період іспитового строку: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення прокурором, потерпілим, захисником та обвинуваченою.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1