Провадження № 1-кп/554/1259/2023
В И Р О К

Іменем України

19 квітня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005779 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта вища, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

07 жовтня 2019 року, о 15 год 19 хв, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні кафе «Мартекс», що по проспекту Ювілейному, 174 в м. Харкові, діючи умисно, на ґрунті надмірного вживання спиртних напоїв та неприязних відносин, що раптово виникли, кулаком правої руки зі значною силою наніс відвідувачу названого кафе потерпілому ОСОБА_6 один удар в ділянку нижньої щелепи ліворуч, чим спричинив останньому згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/745-А/19 від 31 жовтня 2019 року тілесні ушкодження у вигляді: забійна рана нижньої щелепи зліва, яка за ступенем тяжкості кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та закритий подвійний перелом нижньої щелепи: тіла нижньої щелепи в ділянці 4-5 зубів зліва та кута нижньої щелепи справа, яке кваліфікується, як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище, наголосивши на повній відповідності дій, вчинення яких йому інкримінується в обвинувальному акті, обставинам, за яких це відбувалося.

Оскільки обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує його покарання, суд визнає вчинення кримінального покарання в стані алкогольного сп?яніння.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд згідно з вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше, визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і щиро розкаявся в цьому, характеристику його особи, його поведінку, як під час скоєння правопорушення, так і після цього, ставлення до скоєного, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, наявність як обставин, що пом`якшують покарання, так і тих, що його обтяжують, і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, вважаючи, що це буде необхідним й достатнім для його виправлення, перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а також соціальної реабілітації.

При визначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений не перебуває на обліках у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю та наркотиків.

При цьому, суд з урахуванням викладеного, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому приходить до висновку про звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Вирішення цивільного позову

Потерпілим ОСОБА_6 по матеріалах кримінального провадження заявлений цивільний позов про відшкодування з обвинуваченого матеріальної шкоди на суму 150 000 грн, яка складає загальну вартість придбання лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення, проведення операцій та післяопераційного і реабілітуючого періоду, а також моральної шкоди на суму 150 000 грн (а. к. п. 11 - 31).

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд керується ст. 128 КПК України, ст. ст. 23, 1166 - 1168 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» та постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з якою, зокрема, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні, а також враховує п. 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року (№ 752/17832/14-ц), згідно з яким, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

При цьому суд виходить з установленого законом правила про те, що майнова шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

У добровільному порядку збитки, завдані злочином відшодовані не були.

Зважаючи на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає доведеним і факт заподіяння потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди, яка полягала у витратах на придбання медикаментів та матеріалів медичного призначення, а також проведення операцій, післяопераційного та реабілітуючого періоду. При цьому, враховуючи, що потерпілим надані докази (чеки), на підтвердження понесених ним витрат на лікування на суму 3586 грн, суд вважає обґрунтованими вимоги останнього про стягнення з обвинуваченого на його користь цієї суми матеріальної шкоди, а в решті вимог слід відмовити, так як відповідних підтверджуючих документів суду не надано.

Крім того, суд вважає, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпілому була завдана й моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку із спричиненням йому тілесних ушкоджень, терпів фізичний біль, нетривалий час, з 07 по 23 жовтня 2019 року, що слідує з Виписки з медичної карти № 23136 стаціонарного хворого, знаходився на лікуванні, в результаті чого змінився його нормальний життєвий уклад, був тимчасово непрацездатним та відірваним від активного соціального життя. При цьому, визначаючи розмір відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, поведінку потерпілого до і під час спричинення йому тілесних ушкоджень та виходячи із засад розумності та справедливості, приходить до висновку про те, що вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 5000 грн.

Мотиви інших рішень

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався та підстав для обрання такого до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Процесуальних витрат по матеріалах кримінального провадження немає.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому основне покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заявлений по матеріалах кримінального провадження цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 3586 грн матеріальної шкоди та 5000 грн моральної шкоди.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Речові докази: два CD-R диска 700МВ/80 min - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1