В И Р О К

Іменем України

11 січня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000277 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 23.09.2021 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 17000 штрафу,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Двадцять четвертого лютого 2022 року на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України ОСОБА_4 призваний на військову службу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №55 від 24.02.2022 ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця другого десантно-штурмового взводу другої десантно-штурмової роти першого десантно-штурмового батальйону згаданої військової частини.

Одинадцятого квітня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 №8 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу цієї частини та призначено на посаду снайпера (2 категорії) першого розвідувального відділення розвідувального взводу першого аеромобільного батальйону.

Так, 10 червня 2022 року о 08 годині ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, у порушення вимог Конституції України, ст.ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 11.08.2022 №8, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, а саме район зосередження підрозділів військової частини НОМЕР_2 на 37 загальновійськовому полігоні десантно-штурмових військ, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та проводив час на власний розсуд до 15.09.2022, коли прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань.

За час відсутності у частині ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив і проводив час на власний розсуд.

Отже, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) місця служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював та надав показання, які відповідають висунутому обвинуваченню.

Вина обвинуваченого у скоєному іншими учасниками судового процесу також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим стороною захисту, судовий розгляд проведено відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому ОСОБА_4 та іншим учасникам кримінального провадження судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) місця служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, особу винного, який негативно характеризується за місцем служби, має непогашену судимість за умисний злочин, водночас суд не залишає поза увагою, що ОСОБА_4 щиро розкаявся, є учасником бойових дій, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань з повідомленням про вчинення даного злочину.

Також при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання не встановлені.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.

Водночас враховуючи особу ОСОБА_4 та всі пом`якшуючі покарання обставини, а саме визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття у вчиненому, сприяння у розкритті даного злочину, добровільне з`явлення на службу, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, відсутність тяжких наслідків, а також правову позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання з іспитовим строком суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливо без ізоляції його від суспільства, а відтак суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування цього покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів та сукупністю вироків, складанню з іншими видами покарань не підлягає та виконується самостійно, а тому вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23.09.2021 підлягає самостійному виконанню.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання за даним вироком виконувати окремо від вироку Дарницького районного суду м. Києва від 23.09.2021.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: