Справа № 459/2524/22
Провадження № 1-кс/459/238/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року слідчий суддя Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 26.01.2023 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000646 від 25.10.2022,-

ВСТАНОВИВ:

08.02.2023 року скаржник звернувся в суд з вищевказаною скаргою, в якій просить визнати бездіяльність слідчого та скасувати постанову слідчої СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 26.01.2023 про повну відмову в задоволенні його клопотання вх. №-В-627 від 05.12.2022 про залучення його як потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000646 від 25.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

В обґрунтування якої послався на те, 04.02.2023 отримав постанову слідчої від 26.01.2023 про повну відмову у задоволенні його клопотання. Вважає її безпідставною та такою, що винесена з порушенням ст. 55 КПК України, тому просить скасувати вищезазначену постанову.

ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав з підстав зазначених у ній.

Слідча будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про слухання справи у її відсутності, при цьому у задоволенні скарги просила відмовити. Крім того, на вимогу суду надала матеріали кримінального провадження № 0000646 від 25.10.2022.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Як видно з матеріалів кримінального провадження №0000646, відомості у ЄРДР були внесені 25.10.2022 за ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 18.10.2022, за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області щодо невнесення відомостей у ЄРДР, про те, що його заяву від 29.08.2022 про вчинення злочину, Червоноградська окружна прокуратура Львівської області 30.08.2022 скерувала Червоноградському РВП ГУНП у Львівській області, однак така не була розглянута, дані до ЄРДР по його заяві не внесено.

23.12.2022 року постановою слідчого СВ Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 кримінальне провадження №0000646 від 25.10.2022 за ч. 1 ст. 366 КК України - було закрито.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 03.01.2023року скасовано постанову слідчої СВ Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 23.12.2022 про закриття кримінального провадження №0000646 від 25.10.2022 за ч. 1 ст. 366 КК України та забов`язано слідчого СВ Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні№0000646, від 25.10.2022 за ч. 1 ст. 366 КК України.

Постановою слідчого СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 26.01.2023 відмовлено в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до мотивувальної частини оскаржуваної постанови, слідча вказала, що відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Також зазначила, що в ході досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження, було отримано висновок №22-5463 від 31.08.2022року за результатами звернення ОСОБА_3 , в якому було виявлено заяву останнього, в якій викладено, що Червоноградським відділом Державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області 10.04.2017 була винесена постанова про арешт майна в межах виконавчого провадження №52864513, внаслідок цього порушені права ОСОБА_3 . Однак постанова про арешт майна була винесена на підставі виконавчого листа Червоноградського міського суду Львівської області.

Як вбачається із листа від 09.12.2022 слідчий СВ Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 на звернення ОСОБА_3 повідомила, що у кримінальному провадженні №0000646 від 25.10.2022, ОСОБА_3 перебуває у статусі заявника, відповідно до ст.60 КПК України, та про те, що він не наділений правом надавати клопотання слідчому. ОСОБА_3 не вказав в заяві про заподіяння йому шкоди і не надав будь яких доказів в підтвердження того, що йому було заподіяно будь-яку шкоду. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь які докази заподіяння ОСОБА_3 шкоди.

Скаржник не погоджується з таким рішенням слідчого, вважає, що останній безпідставно відмовив у визнанні його потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти, крім іншого, втрати немайнового характеру внаслідок душевного дискомфорту, переживань, страждань, ускладнень особистого життя, що спричинені фізичним болем та стражданнями, які особа зазнала внаслідок протиправних дій, інші негативні наслідки у сфері особистого і суспільного життя, що стались внаслідок кримінального правопорушення або інших незаконних дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 439/397/17 зроблено правовий висновок про те, що поняття потерпілий є міжгалузевим, оскільки використовується як у кримінальному праві, так і в кримінальному процесі. Поняття потерпілий у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття потерпілий у кримінальному праві не має законодавчої дефініції. Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття потерпілий. Так, у частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Поняття потерпілий в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення. Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч.1 ст.55 КПК (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Отже, законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з цим, скаржником до скарги не надано будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили, що на момент звернення із заявою про визнання потерпілим дійсно ОСОБА_3 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, як це передбачено ч.1 ст.55 КПК України.

Заявником не зазначено, в чому полягає спричинена ОСОБА_3 шкода , не надано до суду жодного підтвердження таких аргументів, що засвідчували б очевидні ознаки спричинення останньому шкоди, імовірних душевних страждань, переживань або фізичних страждань тощо, в розумінні положень ч.1 ст.55 КПК України. Такі докази не надано і на момент розгляду скарги.

Дослідивши оскаржувану постанову, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова винесена правомірно, із дотриманням положень ст.110 КПК України в частині зазначення змісту обставин, які стали підставами для прийняття постанови, мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування, та слідчим прийнято рішення про повну відмову у задоволенні клопотанні про залучення як потерпілим, навівши достатньо вагомі підстави та мотиви для такого рішення з посиланням на положення КПК України.

Рішення при визнання особи потерпілим приймається на підставі достатньо зібраних доказів про те, що даним кримінальним провадженням вказаним особам завдано матеріальної чи моральної шкоди.

У разі достатніх підстав вважати особу потерпілою у кримінальному провадженні слідчим приймається відповідне рішення. На даний час досудове розслідування триває, відтак слідчий межах дискреційних повноважень, може прийняти відповідне рішення, за результатами зібраних доказів.

Відповідно до статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

З матеріалів кримінального провадження і змісту скарги вбачається, що ОСОБА_3 на даний час має статус заявника, права якого визначені ст. 60 КПК України. На підтвердження своїх доводів заявник ОСОБА_3 наділений правом подавати свої заяви, речі та документи.

Таким чином, на момент розгляду скарги встановлено та підтверджується наявними матеріалами, що зазначене в скарзі клопотання ОСОБА_3 після його отримання слідчим вирішені у передбачений законом спосіб, про що прийнято обґрунтоване рішення. За результатами такого розгляду заявника повідомлено, направлено вказану вище постанову, що узгоджується з наведеними вище нормами закону.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що вказаним процесуальним рішенням слідчого щодо відмови у задоволенні клопотання не порушено гарантій заявника щодо рівності прав, як учасника кримінального провадження, та на реалізацію своїх процесуальних прав на розгляд таких звернень.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Фактичні обставини справи у світлі викладених норм права свідчать, що оскаржувана постанова є достатньо мотивованою та обґрунтованою.

Тому, зважаючи на відомості про кримінальне правопорушення, які внесені до ЄРДР за відповідною заявою, заявником не наведено конкретних фактів та достатніх даних щодо заподіяння йому шкоди кримінальним правопорушенням, що є обов`язковою передумовою для визнання особи потерпілою, а відтак, слідчий суддя не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови.

За таких обставин та міркувань у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1