КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0001281 від 28.05.2021 за апеляційною скаргою прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року відносно,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 17.01.2022 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 03 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 03 (три) роки. На останнього покладено обов'язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Відповідно до ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув'язнення. Стягнуто процесуальні витрати. Вирішено долю речових доказів.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій просить апеляційний суд скасувати вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 03 (три) роки. У решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Крім того, прокурор вказує, що місцевим судом не надано жодної належної оцінки особі засудженого.

Фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.
За встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_6 28.05.2021 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 за своїм місцем проживання та вирішив вчинити хуліганські дії, направлені на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуватимуться особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї.

Так, ОСОБА_6 реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи моральні норми поведінки в суспільстві, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї, не пояснюючи мотиви своєї поведінки, приблизно о 13.50 год., перебуваючи у приміщенні квартири за вищевказаною адресою, взяв пристрій для відстрілу гумових куль несмертельної (травмуючої) дії T9, серії НОМЕР_1 , який на нього зареєстрований.

В подальшому ОСОБА_6 безпричинно, не пояснюючи мотиви своєї поведінки, застосував пристрій для відстрілу гумових куль несмертельної (травмуючої) дії T9, серії НОМЕР_1 та в хаотичному порядку здійснив неодноразові постріли безпосередньо в квартирі, а також з вікна квартири в якій він знаходився. При цьому, ОСОБА_6 , не реагуючи на численні зауваження громадян, які перебували на подвір`ї вказаного будинку, створюючи загрозу та небезпеку для життя та здоров`я вказаних осіб, тривалий час не припиняв свої дії, чим грубо порушував громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства,

В подальшому, на місце події прибули працівники Національної поліції України, які намагались припинити вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Проте, останній, не реагуючи на законні вимоги працівників Національної поліції України, продовжив вчиняти вищезазначені протиправні хуліганські дії, що призвело до загрози для життя та здоров`я громадян, які знаходились на подвір`ї зазначеного будинку.

Тим самим, своїми злочинними діями ОСОБА_6 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого та захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, їх пояснення, відповіді на запитання суду, заслухавши учасників кримінального провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, оскаржуваним в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність його вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією в цій частині не перевіряються, адже ніким не ставляться під сумнів.

Натомість, доводи прокурора щодо безпідставного звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням і як наслідок неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, крім випадків засудження за корупційний злочин, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання і звільняючи від його відбування на підставі ст. 75 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставини, які пом'якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі викладених обставин суд допускав, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважав за можливе призначити йому покарання з випробуванням, застосувавши до останнього положення ст. ст. 75, 76 КК України.

Однак, з такою позицією суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не погоджується і вважає, що він лише формально послався у вироку на ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, в достатній мірі не врахував обставини його вчинення і характер злочинних дій, які призвели до грубого порушення громадського порядку з мотивів явно неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, що призвело до реальної загрози життю та здоров`ю громадян, і як наслідок необґрунтовано звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, постановивши явно несправедливий вирок через м`якість.

Так, ст. 3 Конституції України визнає життя і здоров`я людини, честь і гідність, недоторканність і безпеку найвищими соціальними цінностями в державі.

Суд першої інстанції, застосувавши положення ст. 75 КК України до ОСОБА_6 , належним чином не врахував конкретні обставини справи, а саме, що злочин був вчинений з особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, що привело до загрози життю та здоров`ю громадян, поведінку обвинуваченого, який заперечував достеменно встановлені фактичні обставини, не проявляв жодного каяття чи хоча б критичного відношення до своїх протиправних дій і як наслідок невизнання ним своєї вини.

Крім цього, місцевим судом не враховано, що обвинувачений не зайнятий суспільно-корисною працею та його поведінка має явно виражений антисоціальний характер.

У судовому засіданні апеляційної інстанції з'ясована позиція обвинуваченого, який не проявив щирого каяття, частково заперечував обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема в частині пострілів з вікна.

Однак вказані доводи обвинуваченого спростовуються матеріалами справи, зокрема показами свідків та протоколом огляду місця події, згідно якого приблизно в 15 метрах від вхідних дверей під'їзду на асфальтовому покритті виявлено 10 штук резинових предметів, схожих на кульки чорного кольору.

Також місцевим судом не повній мірі враховано висновок стаціонарної комплексної психолого-психіатричної експертизи, згідно якого ОСОБА_6 на час скоєння кримінального правопорушення не виявляв ознак будь-якого психічного розладу і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не знаходився в стані фізіологічного афекту, а також будь якому іншому емоційному стані, який би суттєвим чином вплинув на його свідомість та діяльність, тобто був осудним.

За даних обставин, виходячи з завдань мети покарання, визначеної в статті 50 КК України, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 65 КК України щодо індивідуалізації призначеного покарання, зокрема, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд апеляційної інстанції знаходить апеляційні вимоги прокурора про неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного звільнення обвинуваченого від покарання відповідно до ст. 75 КК України, обґрунтованими, враховуючи вищезазначені обставини кримінального правопорушення.

Відповідно до правил ст. 413 КПК України підставою для скасування апеляційною інстанцією вироку суду є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та необґрунтовано звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, що не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його обставинам, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року в частині звільнення від відбування покарання, враховуючи позицію обвинуваченого щодо скоєного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з видом і розміром покарання призначеного судом першої інстанції, але без звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком і постановленням за правилами п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України нового вироку.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 03 (три) роки, в частині призначеного йому покарання із застосуванням положень ст. ст. 75,76 КК України, - скасувати.

Ухвалити новий вирок в цій частині, яким визнати ОСОБА_6 винуватим за ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.
Строк покарання за цим вироком рахувати з часу затримання ОСОБА_6 в порядку виконання вироку.
В інший частині вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3