Справа № 686/3322/23
Провадження №1-кс/686/1080/23
Провадження № 1-кс/686/1749/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000410,

встановив:

24.02.2023 року старший слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на автомобіль Volkswagen Passat, 2009 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що «у провадженні слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження №0000410, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, а саме, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», а саме: ст. 2, яка передбачає, що наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори з урахуванням доцільності їх використання у медичній практиці та залежно від ступеня їх небезпечності для здоров`я людини і застосовуваних заходів контролю за їх обігом включаються до відповідно пронумерованих списків таблиць Переліку: таблиця II містить наркотичні засоби і психотропні речовини, включені до списків № 1 і № 2, серед яких PVP віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких на території України заборонено, ст. 7, яка передбачає, що діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, ст. 12, яка передбачає, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 9, 20 та 23 цього Закону, ст. 25, яка передбачає, що зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється та ст. 27, яка передбачає, що придбання наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, фізичною особою за медичними показаннями здійснюється лише за рецептом лікаря, з корисливих мотивів з метою особистого незаконного збагачення, прийняв рішення про незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено.

Так, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, з метою подальшого незаконного збуту, умисно, незаконно придбав десять прозорих пакетів з полімерного матеріалу, запакованих ізолюючою стрічкою синього кольору, у яких знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина PVP, загальною масою 13,6674 г., обіг якої заборонено, та умисно зберігав вказану психотропну речовину до моменту вилучення працівниками поліції, попередньо прийнявши рішення про їх збут, шляхом розкладання «закладок», який полягав у тому, що останній ховатиме згортки із особливо небезпечною психотропною речовиною під різними предметами на місцевості в загально доступних місцях, фіксуванням місцезнаходження вказаної речовини та подальшого повідомлення іншим особам про їх місцезнаходження, з метою подальшого незаконного збуту.

В подальшому, ОСОБА_5 , 03 лютого 2023 року, близько 16 год. 00 хв., неподалік будинку № 30, який розташовується по вул.Тернопільська в м.Хмельницькому, був затриманий працівниками поліції та під час проведення особистого обшуку в останнього виявлено та вилучено десять поліетиленових згортків, які обмотані ізолюючою стрічкою синього кольору, у яких знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина PVP, загальною масою 13,6674 г, яку відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я №188 від 01.08.2000, віднесено до великих розмірів та відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, PVP (Таблиця І Список 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000410 від 03.02.2023 року, за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 2 ст. 307 КК України.

03.02.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

04.02.2023 в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження, відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Зібрані під час досудового розслідування матеріали кримінального провадження (докази), дають підстави вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, як вид покарання.

В ході досудового розслідування, слідчим, з метою розшуку майна та активів на території України, які належать ОСОБА_5 , придбаних або отриманих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, на які може бути накладено арешт в даному кримінальному провадження, з метою забезпечення конфіскації таких активів, як виду покарання, було надіслано запит до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Так, згідно витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить наступне майно: транспортний засіб Volkswagen Passat, 2009 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору.

У зв`язку із вищевикладеним, з метою конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладені арешту на рухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .»

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить клопотання задовольнити.

Власник майна, у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України, про розгляд клопотання не повідомлявся.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень п. 3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Положеннями ч.5 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

На підставі ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак, вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Встановлено, що Хмельницьким районним управління поліції ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000410 від 03.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

04.02.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а отже останній набув статусу підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 дійсно належить автомобіль Volkswagen Passat, 2009 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, на який просить накласти арешт слідчий.

Зважаючи на те, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки додано докази, що вказаний автомобіль належить ОСОБА_5 , останній набув статусу підозрюваного, оскільки 04.02.2023 р. його було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тому, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою запобігання відчуження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

А тому клопотання слідчого є обґрунтованим.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накладення арешту, з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження, на вищевказане майно, що належить ОСОБА_5 , зокрема на автомобіль Volkswagen Passat, 2009 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, проте із залишенням правомочності користування означеним майном. В даному випадку заборона користування не є виправданою та буде надмірним втручанням в права та інтереси власника.

На даному етапі кримінального провадження не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Менш обтяжливий спосіб арешту майна, на думку слідчого судді, призведе до неможливості його збереження та може призвести до приховування, пошкодження, знищення, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження та розпорядження, на майно, що належить підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_5 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на автомобіль Volkswagen Passat, 2009 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя