ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5539/22 Номер провадження 11-кп/814/1178/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 липня 2022 року, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 06 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого, останній раз

26 вересня 2017 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим і засуджено за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, строк якого ухвалено обчислювати з моменту затримання ОСОБА_8 .

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

За вироком місцевого суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 10 липня 2022 року в проміжок часу з 11 години до 11 години 50 хвилин у приміщенні торгового залу супермаркету «Рост Холодногірський» по вул. Полтавського шляху, 140 у м. Харків в умовах воєнного стану, діючи повторно, намагався таємно викрасти зі стелажів двоє чоловічих брюк та шорти, загальною вартістю 2 192 гривень 50 копійок, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_8 , оскільки останній, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, був затриманий з викраденим майном службою охорони названого супермаркета.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, просить скасувати вирок Київського районного суду м. Полтава від 06 вересня 2022 року та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, виключити з мотивувальної частини оскаржуваного вироку посилання на щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 . Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевий суд при призначенні покарання: не врахував те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, неодноразово судимий, не працює, а його каяття не є щирим, що свідчить про відсутність даної обставини, яка пом`якшує покарання; визначивши можливість застосування приписів ст.69 КК України до ОСОБА_8 , не послався в резолютивній частині вироку на застування цих положень закону.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого та його захисника проти апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, правильності його засудження та кваліфікації дій за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно в умовах воєнного стану, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок не переглядається.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи прокурора, які зводяться до необхідності призначення обвинуваченому покарання без застосування положень ст.69 КК України, колегія суддів уважає необґрунтованими.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за кримінальне правопорушення є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Кримінальним законом встановлено презумпцію призначення більш м`якого виду покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення. При цьому, законодавцем підкреслюється важливість такої цілі покарання як виправлення обвинуваченого.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, його обставини, особу обвинуваченого, який має неповнолітню дитину на утриманні й ряд тяжких захворювань, наявність обставин, що пом`якшують покарання з`явлення із зізнанням, щире каяття, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, повне відшкодування заподіяної шкоди, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 судимий, не працює, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває.

За таких обставин, місцевий суд правильно встановив, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства шляхом призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Водночас зазначені вище обставини, які підлягають обов`язковому врахуванню, й додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання стали обґрунтованою підставою для висновку суду першої інстанції про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України з огляду на те, що наведені вище 4 обставини, які пом`якшують покарання, в своїй сукупності, поєднанні та взаємозв`язку, з урахуванням конкретних обставин вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення й даних про його особу, істотно знижують ступінь тяжкості цього кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 , як під час досудового розслідування, так і судового розгляду, повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, правдиво підтвердив його обставини, внаслідок чого кримінальне провадження було розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України, надавши належний критичний осуд своїй кримінально-протиправній поведінці, тобто є наявним факт щирого каяття обвинуваченого, що спростовує доводи прокурора в цій частині.

Правильність же визнання судом першої інстанції інших 3 обставин, які пом`якшують захід примусу ОСОБА_8 , у апеляційній скарзі не оспорюється, а, отже, за відсутності відповідного апеляційного приводу колегія суддів не перевіряє їх.

Обговорюючи доцільність застосування щодо обвинуваченого приписів ч.1 ст.69 КК України, колегія суддів насамперед надає оцінку ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, виходячи не лише з визначених у ст.12 КК України загальних критеріїв, а і з його індивідуального ступеню тяжкості - особливостей, якими в цьому конкретному провадженні є те, що обвинувачений учинив незакінчене кримінальне правопорушення, крадіжку не довів до кінця, у зв`язку з чим майнової шкоди від його дій не настало. У направленій до суду першої інстанції заяві потерпіла сторона повідомила про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_8 .

При цьому, в силу ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України. Санкцією ч.4 ст.185 КК України визначено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі. а тому максимальне покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України (з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України), за яке засуджено ОСОБА_8 , становить 5 років 4 місяці позбавлення волі.

Між тим, з огляду на викладені вище обставини вчиненого обвинуваченим злочину та його посткримінальну поведінку, за наявності 4 обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, було би явно несправедливим призначення ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, про що порушується питання в апеляційній скарзі, з можливих 5 років 4 місяців позбавлення волі.

Призначене ОСОБА_8 покарання з реальним його відбуттям відповідає вимогам ст.ст.50, 65, 69 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

За змістом ч.4 ст.374 КПК України, коли призначається більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, при зазначенні обраної судом міри покарання в резолютивній частині вироку робиться посилання на ст.69 КК України.

Однак, суд першої інстанції, дійшовши правильного висновку в мотивувальній частині вироку про застосування ч.1 ст.69 КК України щодо ОСОБА_8 , усупереч викладеному вище в резолютивній частині оскаржуваного судового рішення не здійснив посилання на положення цієї частини статті КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог КПК України. Наведена помилка підлягає виправленню судом апеляційної інстанції шляхом зміни вироку місцевого суду в цій частині, оскільки таке виправлення не погіршує становище обвинуваченого.

Отже, апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Полтава від 06 вересня 2022 року в частині призначення ОСОБА_8 покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - у той же строк з дня вручення йому її копії.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4