Провадження № 1-кп/734/254/22 Справа № 734/1663/22
В И Р О К

іменем України

14 листопада 2022 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000461, відомості про яке внесені 18 грудня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Кегичівського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, військове звання солдат, військовослужбовця військової служби за контрактом, механіка-водія військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

із участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

відповідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Із моменту видання Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.

Згідно зі ст.ст. 17 і 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Правовими нормами ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.

На час проходження служби у лавах Збройних сил України на військовослужбовця ОСОБА_3 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців, їх взаємовідносини.

12 листопада 2019 року Кегичівським РВК Харківської області ОСОБА_3 призваний для проходження строкової військової служби та 27 листопада 2019 року останнього відправлено до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 для проходження строкової військової служби. У період 27 листопада 2019 року 27 березня 2020 року ОСОБА_3 проходив строкову військову службу у військовій частини НОМЕР_2 . У подальшому, 27 березня 2020 року між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського складу.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27 березня 2020 року № 61 військовослужбовця строкової служби солдата ОСОБА_3 , - сапера відділення механізованих мостів інженерно-дорожнього взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , прийнятого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27 березня 2020 року № 36-РС на військову службу за контрактом осіб рядового, сержантського та старшинського складу, призначеного на посаду оператора 2 зенітного ракетного взводу 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону, ВОС-037543А, ШПК «солдат», зараховано на всі види забезпечення в АДРЕСА_2 , вважається таким, що 27 березня 2020 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730.00 гривень на місяць.

Із моменту відправлення 27 листопада 2019 року ОСОБА_3 у військову частину НОМЕР_2 , той набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України, а 27 березня 2020 року, уклавши контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського складу, та, будучи зарахованим до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 продовжив бути військовослужбовцем.

Згідно з укладеним контрактом про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського складу від 27 березня 2020 року ОСОБА_3 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби, і добровільно бере на себе зобов`язання: проходити військову службу в Збройних Силах України протягом строку дії контракту, а в разі настання особливого періоду - і понад встановлений строк контракту відповідно до вимог, визначених пунктом 2 частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; свято і неухильно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; знати та сумлінно виконувати службові обов`язки за посадами, які займатиме протягом строку контракту, а також особливі обов`язки, визначені статутами Збройних Сил України.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст.ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Військовослужбовець за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, в порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умов контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського складу від 27 березня 2020 року, достовірно знаючи, що є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів, із метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, незаконно припинив виконувати конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, - вибувши відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 234 від 27 листопада 2020 року у відрядження, 30 листопада 2020 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_3 для проходження фахової підготовки за спеціальністю «механік-водій». ОСОБА_3 у період із 30 листопада 2020 року до 22 січня 2021 року не прибув до свого місця проходження військової служби - військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , а весь цей час перебував за адресою своєї реєстрації та проживання у смт. Кегичівка Кегичівського району Харківської області, проводячи час на власний розсуд та не виконуючи обов`язки військової служби. При цьому, військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 повідомляв, що перебуває у навчальному центрі військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_3 та успішно проходить там навчання. 23 січня 2021 року ОСОБА_3 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, - нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

22 вересня 2022 року між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника-адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України. Згідно вказаної угоди сторони кримінального процесу дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 визнав винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 58 КК України замість позбавлення волі строком на 1 (один) рік призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік із відрахуванням у дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

ОСОБА_3 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Суд дійшов висновку про те, що угода від 22 вересня 2022 року про визнання винуватості між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України і Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши позиції прокурора ОСОБА_4 і захисника-адвоката ОСОБА_5 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 22 вересня 2022 року, укладеної між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 , призначивши обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 58 КК України замість позбавлення волі строком на 1 (один) рік призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік із відрахуванням у дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує визнання вини, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині), активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (злочину), що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні. Крім того, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, який задовільно характеризується за місцем проходження військової служби і вважає необхідним затвердити вказану угоду та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами кримінального процесу покарання. Призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання є достатнім для його виправлення та попередження нового кримінального правопорушення.

У кримінальному провадженні цивільний позов не пред`явлений, процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

затвердити угоду від 22 вересня 2022 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника-адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік із відрахуванням у дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дня проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя