У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.02.2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, раніше не судимої, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 01.04.2023 року із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_5

підозрювана: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник підозрюваної просить рішення слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Відмовлено в задоволенні клопотання слідчого, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 16:00год. до 06:00год. на строк до 01.04.2023 року. Поклавши на неї наступні обов`язки: з`являтися за викликом слідчого, прокурора або суду, не залишати місце мешкання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора та суду; не виїжджати за межі м. Миколаїв; повідомляти про зміну засобів зв`язку; здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано, що під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вважає, що обраний підозрюваній запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Стверджує, що з урахуванням обставин кримінального провадження, а саме, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину проти Основ Національної безпеки України, доцільно було обрати до підозрюваної винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

В провадженні СВ УСБ України в Херсонській області перебуває кримінальне провадження № 0000301 від 09.08.2022 року за фактом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що перебуваючи на території тимчасово окупованого військами держави-агресора м. Херсон, діючи з прямим умислом у період часу з 28 липня 2022 року по листопад 2022 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) в порушення норм чинного законодавства України, Закону України «Про загальну середню освіту», добровільно вчиняла дії спрямовані на допомогу окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні, шляхом реалізації дій та рішень окупаційної адміністрації «департамента образования и науки ВГА Херсонской области» щодо інтеграції навчальних закладів Херсонської області в освітню систему російської федерації та впровадження стандартів освіти держави-агресора.

В період часу з 28 липня 2022 року по листопад 2022 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 здійснювала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції на посаді директора «ГБОУ Херсонской области «Школа № 47 города Херсона», які спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора в очоленому нею навчальному закладі та підпорядкуванні його окупаційній адміністрації держави-агресора.

01.02.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме: умисні дії спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), окупаційній адміністрації держави-агресор, з метою завдання шкоди Україні, шляхом реалізації, підтримки рішень і дій окупаційної адміністрації держави агресора.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказуючи, що остання підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначав, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, та зазначив, що стороною обвинувачення доведені вказані у клопотанні ризики. Однак, враховуючи те, що підозрювана маючи об`єктивну можливість переховуватися (після деокупації не виїхала на непідконтрольну Україні територію, в подальшому не була затримана в порядку ст. 208 КПК України), навпаки переїхала із чоловіком до м. Миколаєва, офіційно отримала статус ВПО, є раніше не судимою, має міцні соціальні зв`язки, наразі добровільно з`являється за викликами слідчого та суду, співпрацює з органом досудового розслідування та готова надати докладні покази щодо інших осіб які дійсно добровільно співпрацювали з окупаційною владою в м. Херсоні; з огляду на те, що ОСОБА_6 до покладення судом відповідного обов`язку, з власної ініціативи передала власний закордонний паспорт прокурору, вбачається що встановлені вище ризики, передбачені ст. 177 КПК України є вкрай незначними, а утримання підозрюваної під вартою є недоцільним.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку, що запобігти їм в змозі тільки цей вид запобіжного заходу.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим не наведено обставин і не надано доказів, які б давали підстави для обрання підозрюваній виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався вимог закону та зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, які відноситься до категорії особливо тяжких злочинів і за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. При цьому зазначивши, що підозра хоча і обґрунтована, однак мінімально, зважаючи на вкрай низьку вагомість зібраних доказів.

Також слідчий суддя дійшов висновку, що є наявними ризики, передбачені п. 1-4 ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що підозрювана є мешканкою м. Херсон, а територія Херсонської області є прифронтовою, межує із територіями України які тимчасово окуповані та зважаючи на те, що ОСОБА_6 займала посаду директора школи №47 м. Херсон та свідки у кримінальному провадженні добре їй відомі, оскільки вони є персоналом школи чи батьками учнів, а також враховуючи те, що ОСОБА_6 контактувала із представниками окупаційної влади та іншими особами держави-агресора, зокрема ОСОБА_9 , та на разі досудове слідство триває, встановлюється повне коло осіб-свідків, інших можливих підозрюваних, збираються речові докази та документація у підтвердження обставин вчинених злочинів.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що всі заявлені ризики є мінімальними, оскільки підозрювана маючи об`єктивну можливість переховуватися, не виїхала після деокупації на непідконтрольну Україні територію, а навпаки переїхала із чоловіком до м. Миколаєва, офіційно отримала статус ВПО, наразі добровільно з`являється за викликами слідчого та суду, співпрацює з органом досудового розслідування та готова надати докладні покази щодо інших осіб які добровільно співпрацювали з окупаційною владою в м. Херсоні. Також ОСОБА_6 до покладення судом відповідного обов`язку, з власної ініціативи передала власний закордонний паспорт прокурору.

Слідчий суддя, з урахуванням відомостей про особу підозрюваної, яка є раніше не судимою, має міцні соціальні зв`язки, а саме сім`ю з якою переїхала до м. Миколаєва, обґрунтовано дійшов висновку, що доцільно обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, які б дали змогу контролювати належну процесуальну поведінку підозрюваної і такий вид запобіжного заходу забезпечить баланс приватних інтересів особи та інтересів досудового розслідування.

Крім того, в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, не доведено і в судовому засіданні апеляційного суду необхідність застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання прокурора на тяжкість кримінального правопорушення, як на підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неприйнятним, оскільки, лише сама тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 не може бути підставою для застосування до підозрюваної такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, виходячи з того, що заявлені ризики є мінімальними.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, обґрунтовано дійшов висновку про достатність такого запобіжного заходу як домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, для досягнення мети заходу забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.02.2023 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: