Київський апеляційний суд
Провадження № 11-кп/824/3279/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 758/5509/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія справи: ч. 1 ст. 309 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 15 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000218 від 15 червня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Яблунівка Макарівського району Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 15 липня 2022 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Судом вирішено питання щодо процесуальних витрат і речового доказу у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком, 15 червня 2022 року приблизно о 15 годині ОСОБА_7 , знаходячись біля станції метро «Мінська» в місті Києві, на зупинці громадського транспорту побачив поліетиленовий пакет з пазовим замком, всередині якого знаходилася психотропна речовина - амфетамін, який підібрав та помістив до власного гаманця та в рюкзак, тим самим незаконно придбав та почав зберігати психотропну речовину для особистого вживання без мети збуту. Далі ОСОБА_7 , незаконно зберігаючи при собі психотропну речовину, зайшов до вестибюлю станції метро «Мінська», де був зупинений працівником поліції, якому повідомив про наявну у нього при собі психотропну речовину, та в приміщенні кімнати поліції на станції метро в присутності двох понятих самостійно дістав і надав з метою вилучення поліетиленовий пакет з пазовим замком, у якому була порошкоподібна речовина рожевого кольору.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-22/21671-НЗПРАП від 06 липня 2022 року, вилучена у ОСОБА_7 та надана на дослідження речовина містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін масою 0,319 г.

Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, амфетамін є психотропною речовиною, обіг якої обмежено (Список № 2 Таблиці ІІ).

В апеляційній скарзі зі змінами захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеності винуватості ОСОБА_7 у його вчиненні та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, а саме застосувати до обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги захисник зазначає про те, що, всупереч твердженням суду у вироку, ОСОБА_7 знаходиться в цивільному шлюбі та разом з дружиною виховує малолітню дитину ( ОСОБА_9 , 2016 року народження). У зв`язку із цим призначене обвинуваченому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці унеможливить подальше утримання ним своєї родини. Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_7 раніше не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності, з огляду на його щире каяття у скоєному, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, та за відсутності таких, які б його обтяжували, апелянт вважає за можливе застосування до обвинуваченого більш м`якого виду покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг на вирок суду першої інстанції не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 в підтримку доводів і вимог своєї апеляційної скарги зі змінами, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав позицію свого захисника, прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисту, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги зі змінами, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 ухвалений за результатами розгляду обвинувального акта в порядку спрощеного провадження, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України.

У зв`язку із цим висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту за встановлених під час дізнання обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися і докази стосовно яких в судовому засіданні не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються згідно з вимогами ч. 1 ст. 394, ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених та викладених у вироку фактичних обставин кримінального проступку, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, що також в апеляційній скарзі не заперечується.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 зі змінами, в частині призначеного ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, що регламентовані ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції вказав про: характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке ст. 12 КК України віднесено до кримінального проступку; дані про особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, неодружений, офіційно не працює і не надав органу дізнання та суду підтвердження наявності у нього грошових коштів чи заробітку, які б надавали можливість сплатити штраф, осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, хронічними захворюваннями не страждає, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується добре; щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання.

Пославшись на такі обставини, суд дійшов висновку про неможливість попередження вчиненню ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень та його виправлення без ізоляції від суспільства, і призначив йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Однак, апеляційний суд з такими висновками погодитися не може та вважає, що такий обраний для ОСОБА_7 захід примусу не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і даним про його особу внаслідок суворості.

На переконання колегії суддів, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд залишив поза увагою конкретні обставини вчиненого ним кримінального проступку, зокрема незначний розмір психотропної речовини (амфетаміну масою 0,319 г.), що він придбав, підібравши на вулиці біля станції метро, та який у нього одразу ж був вилучений у вестибюлі цієї самої станції метро, а також неналежним чином врахував ставлення обвинуваченого до скоєного і дані про його особу, а саме те, що ОСОБА_7 свою винуватість у скоєному повністю і беззаперечно визнав та щиро розкаявся, раніше не судимий і до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно. До того ж, посилання суду на те, що ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків є неправильним та спростовується в сукупності даними про наявність постійного місця реєстрації та проживання, позитивних характеристик звідти, його перебування в цивільному шлюбі з ОСОБА_10 та наявності у них спільної малолітньої дитини ОСОБА_9 , 2016 року народження.

Приймаючи до уваги в сукупності всі встановлені та доведені відомості в справі, що впливають на захід примусу, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутності таких, які б його обтяжували, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 за вчинений ним кримінальний проступок покарання у виді арешту, яке полягатиме в триманні обвинуваченого в умовах ізоляції від суспільства протягом 3 (трьох) місяців, є невиправдано та несправедливо суворим заходом примусу.

З огляду на встановлені обставини, про які зазначено вище, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність пом`якшення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, а саме про застосування до нього менш суворого виду покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, встановленому вказаним законом України про кримінальну відповідальність.

На думку колегії суддів, саме таке покарання для ОСОБА_7 відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним у ст. 65 КК України, є співмірним зі ступенем тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і даним про його особу, справедливим, необхідним і достатнім, сприятиме досягненню мети покарання, що регламентована у ст. 50 КК України, - виправленню засудженого та попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає зміні в порядку п. 1 ч. 1 ст. 408, ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України, а апеляційна скарга зі змінами захисника ОСОБА_6 - задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 15 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити призначене ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання з арешту на строк 3 (три) місяці до штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .