ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8061/21

Провадження № 11-кп/4820/307/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2023 року у кримінальному провадженні № 0000360, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2019, про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 3 статті 255-1 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

У провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0000360, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2019, за обвинуваченням ОСОБА_6 за частиною 4 статті 189, частиною 3 статті 255-1 КК України, ОСОБА_8 за частиною 4 статті 189, частиною 1 статті 255-1 КК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за частиною 4 статті 189 КК України.

За клопотанням прокурора від 02 лютого 2023 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2023 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 продовжено строк тримання під вартою до 06 квітня 2023 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду в частині продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою та змінити зазначений запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт або заставу з покладенням визначених законом обов`язків.

Вважає, що матеріали кримінального провадження не містять достатньо доказів участі ОСОБА_6 в організованій злочинній групі, а кваліфікація дій обвинуваченого за частиною 4 статті 189 КК України є помилковою.

Вказує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, одружений, має сина та літніх батьків, які потребують стороннього догляду. Крім того, за час перебування під вартою його стан здоров`я значно погіршився й він потребує проведення хірургічного втручання. Також, ОСОБА_6 позитивно характеризується та раніше не судимий. Отже, немає об`єктивного підтвердження від прокурора про наявність ризику переховування ОСОБА_6 від суду.

Щодо ризику впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, то захисник зазначає, що потерпілий та свідки вже допитані судом, про кримінальну відповідальність за надання неправдивих відомостей повідомлені, тому підстав вважати, що покази будуть змінені немає. Жоден допитаний на досудовому розслідування свідок не вказував на ОСОБА_6 як на особу, яка вчинила будь-які кримінальні правопорушення. До потерпілого застосовані заходи безпеки, а тому можливість впливу на нього відсутня.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні вимоги, просили оскаржувану ухвалу суду скасувати, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або заставу з покладенням визначених законом обов`язків, з наведених в апеляційній скарзі підстав, а також показали, що потерпілий та свідки допитані, підстав вважати, що покази будуть змінені немає. Крім того, до потерпілого застосовані заходи безпеки, а тому вплинути на нього неможливо. ОСОБА_6 на час затримання мав сім`ю, повнолітнього сина та літніх батьків, які потребують його допомоги, крім того, потребує лікування в умовах стаціонару..

Прокурор в судовому засіданні просив залишити ухвалу суду без змін, вважав доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки інші запобіжні заходу, на його думку, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , думку прокурора, який не визнав вимоги апеляційної скарги, вважає ухвалу суду першої інстанції від 07 лютого 2023 року законною і обґрунтованою, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 просив залишити без задоволення, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Прокурор 02 лютого 2023 року звернувся до суду з клопотаннями про продовження строків тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та неможливістю закінчити судовий розгляд на поточному етапі.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2023 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 06 квітня 2023 року включно.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 оскаржує зазначену ухвалу суду, бо вважає, що матеріали кримінального провадження не містять доказів участі ОСОБА_6 в організованій злочинній групі, оскільки викладені в повідомленнях про підозру та обвинувальному акті обставини не відповідають дійсності, ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування або суду та незаконного впливу на потерпілого, свідків прокурором не доведені.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалюючи рішення за клопотанням прокурора щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні особливо тяжких злочинів, які йому інкримінуються (позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна).

Також суд узяв до уваги, що наразі не встановлені всі обставини справи, та не всі свідки допитані судом, а у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів з погрозою застосування насильства, та в умисному встановленні та поширенні в суспільстві злочинного впливу, особою яка перебуває у статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, суд також відкинув можливість внесення застави замість тримання особи під вартою.

Тож, суд першої інстанції дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, розгляд справи не завершений, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам ОСОБА_6 переховуватися від суду чи вчиняти незаконний вплив на потерпілого та свідків, з метою зміни їх показань на користь обвинуваченого.

Відтак, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 суд першої інстанції в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування саме цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно з положеннями статей 194, 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189 та частиною 3 статті 255-1 КК України з зібраними у кримінальному провадженні доказами переданий до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, судове провадження триває та доведеність або не доведеність його вини буде встановлюватися вироком суду.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики доведені, які в сукупності з обґрунтованим обвинуваченням у вчиненні особливо тяжких злочинів, стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в цьому випадку.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом, і тим самим перешкоджати кримінальному провадженню чи переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Крім того, ОСОБА_6 на час затримання не працював, в порядку статті 89 КК України не судимий, зважаючи на минуле, може мати збережені зв`язки з кримінальним світом, що також може свідчити про можливість неналежного виконання ним процесуальних обов`язків у разі обрання менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 наголошує, що останній не може перебувати у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», у зв`язку з його станом здоров`я, а медична допомога, яка надається в умовах ізоляції, є недостатньою, та колегія суддів не вважає ці обставини підтвердженими.

Згідно з медичними документами, наданими захисником, загальний стан ОСОБА_6 задовільний, госпіталізації в ургентному порядку він не потребує.

Отже, сьогодні продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України не зменшилися, відсутня інформація про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора або про те, що з`явились нові обставини, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що з урахуванням встановленого, конкретних обставин кримінального правопорушення, зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та виключити ризики, пов`язані зі звільненням його з-під варти.

Зазначені захисником обвинуваченого в апеляційній скарзі доводи про недостатнє підтвердження вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 189 КК України, неправильність викладу обставин події у повідомленні про підозру та обвинувальному акті, колегією суддів не можуть братися до уваги, оскільки обґрунтованість обвинувачення не є предметом апеляційного перегляду ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів (а саме, до 07 квітня 2023 року включно), обмеження його права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним, через неможливість у жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали у цьому провадженні колегією суддів не встановлено. Отже, апеляційні вимоги захисника обвинуваченого є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2023 року про продовження строку тримання під вартою до 06 квітня 2023 року включно стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 3 статті 255-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3