ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/488/23
Провадження №1-кс/477/214/23
УХВАЛА

про арешт майна

21 березня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000002 від 02 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2023 року прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000002 від 02 січня 2023 року із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що було вилучено 15 березня 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку службових приміщень ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом організації діяльності щодо незаконного переправляння осіб через державний кордон України 02 січня 2023 року внесено відомості до ЄРДР за №0000002 та розпочато досудове розслідування за частиною третьою статті 332 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного правопорушення може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який разом з іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, забезпечили оформлені ОСОБА_5 документів із внесеними до них недостовірними даними щодо стану його здоров`я, на підставі яких його звільнено від проходження військової служби в лавах ЗСУ та останнім отримано право здійснення безперешкодного перетину державного кордону України, на підставі таких документів.

15 березня 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку службових приміщень ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено речі та документи, які мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Цього ж дня, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 332 КК України в порядку статті 208 КПК України.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, прокурор звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою збереження речового доказу.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України за фактом організації діяльності щодо незаконного переправляння осіб через державний кордон України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2023 року, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000002.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_4 , розробив план та безпосередній механізм вчинення злочинів, який полягав: у підшукуванні осіб призовного віку бажаючих за незаконну грошову винагороду виїхати за кордон; оформлення для зазначених осіб заздалегідь підроблених офіційних документів висновків військово-лікарських комісій з подальшим оформленням тимчасових посвідчень військовозобов`язаних з недостовірними відомостями у них стосовно непридатності до військової служби по стану здоров`я; безперешкодну видачу службовими особами компетентних органів державної влади зазначених документів особам - замовникам, для одержання можливості безперешкодного перетину державного кордону України.

Реалізовуючи свій намір, ОСОБА_4 , в ході особистої зустрічі з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 повідомив останнього щодо можливості виготовлення пакету необхідних дозвільних документів на підставі яких він зможе безперешкодно перетнути державний кордон України, та повідомив, що вартість його послуг складатиме 6000 доларів США, які під контролем правоохоронних органів отримані ним 20 лютого 2023 року від ОСОБА_6 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, відносно ОСОБА_5 були оформлені документи з внесеними до них недостовірними даними щодо стану його здоров`я, на підставі яких його звільнено від проходження військової служби в лавах ЗСУ та отримано право здійснення безперешкодного перетину державного кордону України, на підставі таких документів.

15 березня 2023 року в період часу приблизно з 08.00 по 10.00 годину ОСОБА_5 на підставі підроблених документів перетнув державний кордон України на пункті пропуску «Паланка» на території Одеської області.

Досудовим розслідуванням встановлено можливу причетність до вказаної злочинної діяльності посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , де було видано зазначені вище документи.

15 березня 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку службових приміщень ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено речі та документи, які видавалися посадовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянам України для постановки їх на військовий облік, мобілізації та відстрочення від мобілізації.

Згідно постанови про визнання речовими доказами, майно, вилучене в ході обшуку службових приміщень ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000002 від 02 січня 2023 року.

Оскільки вилучені документи можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення ОСОБА_4 із залученням до своєї протиправної діяльності посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження формує внутрішнє переконання про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 332 КК України. Вищевказані протиправні дії ОСОБА_4 та залучених ним інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, в тому числі службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується у сукупності зібраними доказами у кримінальному провадженні, що в силу пункту 3 частини другої статті 173 КПК України є підставою для накладення арешту на майно відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до частини сьомої статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчим суддею встановлено, що вилучені у ході проведення обшуку службових приміщень ІНФОРМАЦІЯ_1 , документи можуть містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

У свою чергу зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що в ході проведення 15 березня 2023 року обшуку ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено та вилучено предмет ззовні схожий на запал від гранати з позначенням « НОМЕР_1 »; предмет схожий на корпус від гранати з позначенням «трикутник 163 81 Т»; предмет схожий на корпус від гранати з позначенням «РГО нерозбірливий номер 80-55-87»; предмет циліндричної форми чорного кольору з позначенням «РДГ-55 МЧ».

В клопотанні прокурор для накладення арешту на майно, яке було вилучене 15 березня 2023 року в ході проведення обшуку, зазначив підставу і мету, які передбачені пунктом 1 частини першої статті 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Разом з тим, в поданому клопотанні не зазначене відповідне обґрунтування необхідності арешту майна на зазначені вище предмети, не зазначено яким чином воно відноситься до кримінального провадження.

Так, матеріали клопотання не містять відомостей, щодо правової підстави перебування вилученого майна в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зазначено вид вилученого предмету (чи містить ознаки заборонених до обігу предметів), їх характеристики, тощо.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що якщо вилучені предмети є предметами, що вилучені законом з обігу, та зберігаються без відповідної правової підстави то вказані предмети підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження в силу вимог частини сьомої статті 236 КПК України.

Вказані обставини вказують на не обґрунтованість необхідності арешту майна, а саме його відповідність критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зокрема, які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберегти на вилученому майні, яким чином воно може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зазначені обставини підлягають обов`язковому доведенню слідчим, прокурором при судовому розгляді клопотання, та мають бути перевіренні та дослідженні слідчим суддею при вирішенні клопотання про арешт майна.

Таким чином, аналіз матеріалів провадження показав, що клопотання та долучені до нього матеріали про накладення арешту на виявлене та вилучене в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно: предмет ззовні схожий на запал від гранати з позначенням « НОМЕР_1 »; предмет схожий на корпус від гранати з позначенням «трикутник 163 81 Т»; предмет схожий на корпус від гранати з позначенням «РГО нерозбірливий номер 80-55-87»; предмет циліндричної форми чорного кольору з позначенням «РДГ-55 МЧ» не відповідають вимогам частини другої статті 171 КПК України, оскільки не підтверджують підстави, мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. При цьому сам факт визнання даного майна постановою слідчого речовими доказами в кримінальному провадженні не може бути за таких обставин безумовною підставою для його арешту. Тим більше, що дозвіл на відшукання вказаного майна слідчим суддею не давався, а слідчим та прокурором в ході розгляду клопотання про його арешт не надано обґрунтованих та переконливих доводів на підтвердження необхідності та підстав його вилучення та подальшого арешту у відповідності до положень статей 167-170 КПК України.

В решті, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, на думку слідчого судді може мати значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки може підтвердити чи спростувати причетність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 до виготовлення документів на підставі яких особи незаконно переправлялися через державний кордон України, а тому існує необхідність забезпечення їх збереження шляхом накладення арешту, оскільки в іншому випадку дане майно може втратити властивості, які важливі для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, що буде мати негативні наслідки для кримінального провадження, які можуть настати саме в результаті не накладення арешту на таке майно.

Необхідність використання вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні, можливе проведення певних слідчих дій, необхідність його збереження задля недопущення приховування, пошкодження, зникнення, втрати чи знищення, виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно тимчасово вилучене 15 березня 2023 року в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 14 березня 2023 року службових приміщень ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: жорсткий накопичувач 50 GB s/n WXCIA88RVSN; жорсткий накопичувач 4TB s/n WCC7K1LRCCNH; кругла печатка « ІНФОРМАЦІЯ_3 Для пакетів ІІІ»; пакет документів відносно ОСОБА_7 , а саме оригінал тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , оригінал витягу із книги протоколів засідання комісії з питань приписки (протокол від 29 грудня 2022 року №28), копія паспорту, копія довідки про реєстрацію місця проживання особи, копія картки платника податків; пакет документів відносно ОСОБА_8 , а саме оригінал тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 , оригінал витягу із книги протоколів засідання комісії з питань приписки (протокол від 15 серпня 2022 року №22), копія паспорту, копія довідки СЗ-208159-ф/л від 17 серпня 2021 року; бланки направлення з бланками Акту дослідження стану здоров`я з наявними відтисками, що схожі на гербову печатку РТЦК та СП код 09793949 на 22 аркушах; оригінали довідок військово-лікарської комісії з підписами голови ВЛК ОСОБА_9 , на одному аркуші кожний відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ; наказ особового складу від 01 березня 2022 року №03/2 ОД з додатками на 4-ох аркушах; функціональні обов`язки членів ВЛК на 13 аркушах

із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

В іншій частині поданого клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_25