Справа № 574/283/22
Провадження № 1-кп/574/30/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області кримінальне провадження №0000049 від 03.02.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Миколаївка Буринського району Сумської області, із базовою загальною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Згідно рішення Буринського районного суду Сумської області від 05.09.2014 року ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати ОСОБА_5 аліменти, на утримання їх сина ОСОБА_6 , 2012 року народження, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30.07.2014. Державним виконавцем Буринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області 07.10.2014 року на підставі виконавчого листа №574/883/14-ц винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів.

Однак, ОСОБА_3 будучи обізнаним про наявність відкритого виконавчого провадження щодо стягнення коштів на утримання дитини (аліментів), достовірно знаючи про необхідність сплачувати грошові кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти), розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, грубо порушуючи вимоги чинного законодавства України та обов`язок утримання свого сина до його повноліття, що покладається на батьків відповідно до ст.21, ч.3 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, являючись безпосереднім батьком свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , з метою злісного ухилення від сплати аліментів, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, будучи працездатним, не звертався до Буринської районної філії Сумського обласного центру зайнятості як такий, що шукає роботу, що свідчить про його бездіяльність, самостійно офіційну роботу не шукав, ніде офіційно працевлаштований не був, про суму тимчасових заробітків та інших джерел доходів державного виконавця не повідомляв, регулярних відрахувань та іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, коштів з випадкових заробітків в добровільному порядку не сплачував, чим свідомо вчиняв дії, спрямовані на умисне злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), внаслідок чого за період з 07.10.2014 року по 11.07.2022 року утворилася заборгованість на суму 118797 гривень, що сукупно складає суму виплат більше як за шість місяців відповідних платежів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, пояснивши, що він приймав участь в судовому засіданні під час розгляду справи про стягнення з нього аліментів на утримання його сина ОСОБА_6 та був обізнаний про те, що рішенням суду аліменти з нього було стягнуто, а також йому було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду та його обов`язок сплачувати грошові кошти на утримання неповнолітньої дитини. Однак, з 30.07.2014 року по даний час він ніде офіційно не працював та в пошуках роботи до центру зайнятості не звертався, а живе за рахунок коштів, отриманих від тимчасових заробітків та пенсії своїх батьків. Кім того, з кінця 2021 року до початку 2022 року він неофіційно працював два місяці в бюро ритуальних послуг та отримував заробітну плату близько 5000 грн. на місяць, однак з отриманих коштів аліменти на утримання своєї дитини не сплачував, в зв`язку з чим в нього виникла заборгованість по аліментах в розмірі 118797 грн.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників судового провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведеною повністю та його дії кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України - як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні покарання для обвинуваченого суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

За таких обставин, з урахуванням особи винного, характеру і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити передбачене Законом покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого в межах даного кримінального провадження не обирався та клопотання про його обрання до суду не надходило.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1