Справа № 397/119/23
н/п : 1-кп/397/69/23
В И Р О К

Іменем України

03.04.2023 Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Олександрівка об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001021, на підставі обвинувальних актів стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, який не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , судимий: вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 10.01.2023 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення проти власності, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, а саме - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Так, 05.12.2022 року близько 14:30 год. до ОСОБА_6 , який перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 приїхала у гості його знайома ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , розпивали спиртні напої. В цей час ОСОБА_7 витягнула з своєї жіночої сумки гаманець, з якого дістала грошові кошти у сумі 100 грн., запропонувавши ОСОБА_6 за них придбати ще спиртного, на що останній погодився.

У присутності ОСОБА_6 ОСОБА_7 поклала назад гаманець до сумки, яка знаходилася при ній.

Цього ж дня, а саме 05.12.2022 близько 18:00 год. ОСОБА_7 перебуваючи у житловій кімнаті квартири АДРЕСА_3 , заснула.

І цей час у ОСОБА_6 , який перебував поряд, виник злочинний умисел, спрямований на викрадення грошових коштів, які, як він попередньо бачив, зберігаються у гаманці ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 з метою реалізації свого злочинного наміру, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів та ціллю особистого самозбагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_7 спить та ніхто із сторонніх осіб за ним не спостерігає, з її жіночої сумки витягнув гаманець, з якого таємно, в період воєнного стану, викрав належні ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 1500 грн.

Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_6 проживає разом з своєю співмешканкою - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 та вони поділяють спільний побут.

ОСОБА_6 за місцем проживання, а саме за адресою АДРЕСА_2 , неодноразово, на грунті особистих неприязних відносин, вчиняв словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчиняв відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 психологічне насильство у вигляді словесних образ і приниження гідності останньої, що призвело до психологічних страждань, які виразились у вкрай неприємні відчуття останньої, при яких вона відчувала емоційний дискомфорт.

27.10.2022, 30.10.2022, 29.11.2022 - відносно ОСОБА_6 складено протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та постановами Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2022 та 08.12.2022 його притягнуто до адміністративної відповідальності за фактом вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_5 . Однак ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 .

Так, 22.01.2023 близько 13:00 год. ОСОБА_6 , прийшов до домоволодіння за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де діючи умисно, та цілеспрямовано, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на грунті неприязних відносин, діючи умисно та цілеспрямовано, вчинив психологічне насильство до своєї співмешканки ОСОБА_9 , що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрозах фізичної розправи над нею, чим принизив честь і гідність останньої, що призвело до психологічних страждань, які виразились у вкрай неприємні відчуття останньої.

Внаслідок протиправних, систематичних, злочинних дій з боку ОСОБА_6 його співмешканка потерпіла ОСОБА_5 зазнала психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах, погрозах, залякуванні, які викликали у останньої психологічні страждання, які виразились у вкрай неприємні відчуття останньої, при яких вона відчувала емоційний дискомфорт.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ст. 126-1 КК України, визнав повністю, щиро каявся.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі, просили призначити покарання на розсуд суду (а.с.10, 43).

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд справи із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні дає покази правдиво та добровільно, повністю визнає провину у вчинені кримінальних правопорушень, тому за згодою учасників судового провадження, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, досудової доповіді, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його позиції щодо обставин вчинених ним кримінальних правопорушень.

Таким чином, обвинувачення, висунуте обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється.

Разом із тим, надаючи оцінку діям обвинуваченого на предмет наявності повторності, як кваліфікуючої ознаки крадіжки, суд виходить з наступного.

Відповідно до примітки ст. 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

У статті 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України полягає в тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ч. 5 зазначеної статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

За вимогами ч.1, 2 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України.

Тобто до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і відповідні державні органи повинні поводитися з нею як з невинуватою собою.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні 05.12.2022 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану).

ОСОБА_6 засуджений вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 10.01.2023 року за ч.4 ст.185 КК України за скоєння 30.06.2022 року кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_6 засуджений вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 20.04.2021 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03.05.2022 року засудженого вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 20.04.2021 року за ч.1 ст.185 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного йому покарання, у зв`язку з закінченням іспитового строку.

Відповідно до п.1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

Отже, кваліфікуюча ознака повторності кримінального правопорушення, за якою стороною обвинувачення кваліфіковані дії ОСОБА_6 в обвинувальному акті, у диспозиції ч.4 ст.185 КК України, відсутня.

Таким чином, із врахуванням вимог ч. 3 ст. 337 КПК України, суд дійшов переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винуватого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, які віднесено до категорії нетяжких та тяжких злочинів.

Як особа, обвинувачений ОСОБА_6 не працює, не одружений, за місцем реєстрації місця проживання компроментуючими матеріалами селищна рада не володіє, за місцем фактичного проживання вчиняє сварки зі співмешканкою ОСОБА_5 , скарг від жителів села не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, судимий, скоїв домашнє насильство у період іспитового строку.

Обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які пом?якшують покарання обвинуваченого за ст.126-1 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до висновку органу пробації стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 - ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінено як високий. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_10 без застосування покарання у виді позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства ( у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_6 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкцій, встановлених ст.126-1, ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, яке буде справедливим та необхідним у даному випадку, а також відповідатиме меті покарання та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Окрім цього, вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 10.01.2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 2 роки.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України вчинене ОСОБА_6 05.12.2022 року, тобто до ухвалення вищевказаного попереднього вироку суду.

Водночас, кримінальне правопорушення за ст. 126-1 КК України вчинене ОСОБА_6 22.01.2023 року, тобто після ухвалення вищезазначеного вироку.

Згідно з п.п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст.71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК.

При складанні покарань у порядку, передбаченому зазначеною статтею, загальний його розмір не може бути більшим за максимальну межу, встановлену для цього виду покарання в Загальній частині КК. Якщо за знову вчинений злочин призначено передбачене законом максимальне покарання, невідбута частина покарання за попереднім вироком підлягає поглиненню.

Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст.71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Згідно з висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 червня 2018 року (справа № 511/37/17, провадження № 51-830 км 18), коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК України, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч.1 ст.71 цього Кодексу.

Аналогічний висновок міститься також в постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 219/911/19.

Отже, враховуючи викладене, суд, при призначенні ОСОБА_6 покарання керується положеннями ч.4 ст.70 КК України та ст. 71 КК України.

Із врахуванням обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а також звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, оскільки ОСОБА_6 вчинив нове кримінальне правопорушення (за ст.126-1 КК України) в період іспитового строку, тому повторне застосування положень ст. 75 КК України є неможливим.

Цивільний позов потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_5 не заявлено.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні не застосовувалися заходи забезпечення кримінального провадження.

Підстави для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_6 на період апеляційного оскарження даного вироку, відсутні.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні проведено судову дактилоскопічну експертизу, вартість якої становить 1510,24 грн. А тому дані процесуальні витрати необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 126-1, 185 ч.4, 70, 71 КК України, 100, 124, 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану) та ст.126-1 КК УКраїни (домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи).

Призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом зарахування частково невідбутого покарання за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 10.01.2023 року призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за ст.126-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 10.01.2023 року призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні за проведення судової дактилоскопічної експертизи у розмірі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 (двадцять чотири) копійки.

Речові докази:

- спеціальний пакет Експертної служби МВС України №2795517 з об`єктами дослідження (в якому згідно висновку судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/112-22/190-Д від 05.01.2023 знаходиться аркуш зі слідами рук, з яких слід пальця руки найбільшими розмірами по вісях 30х13 мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 57х38 мм - придатний для ідентифікації по ньому особи та залишений середнім пальцем лівої руки особи, дактилоскопічна карта на яку заповнена на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; слід пальця руки найбільшими розмірами по вісях 15х11 мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 57х38 мм - непридатний для ідентифікації по ньому особи, первинні упаковки), який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД №1 (смт. Олександрівка) ВП №1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області за адресою: вул. Шевченка,20 смт. Олександрівка Кропивницький район Кіровоградська область - знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1