Справа №345/5633/21
Провадження № 1-кп/345/110/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2022 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Калуського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 25.10.2022 обвинуваченого ОСОБА_5 оголошено в розшук.

05.12.2022 о 16.25 годин ОСОБА_5 був затриманий, що підтверджується протоколом затримання від 05.12.2022, та доставлений до Калуського міськрайонного суду.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 обгунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, вчинив як нетяжкий злочин, за який передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі, так і тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років. Також обвинувачений ніде не працює, постійних доходів немає, утриманців не має, раніше притягався до кримінальної відповідальності, переховувався від суду, в зв`язку з чим був оголошений в розшук, спосіб вчинених кримінальних правопорушень свідчить про те, що він схильний до суспільно-небезпечної поведінки, що вказує на неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. При цьому, обвинувачений, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину, що пов`язане з позбавленням волі, може знову переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Тому просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Факт надання обвинуваченому копій клопотання та матеріалів, що його обґрунтовують, більше ніж за три години до початку розгляду цього клопотання, підтверджується підписом обвинуваченого на примірнику клопотання, поданому суду.

Обвинувачений в судовому засіданні просив обрати йому більш м`який запобіжний захід, ніж зазначений в клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 також просила застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За приписом частини 3 цієї статті до спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено в ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За висновком Конституційного Суду України, викладеним в рішенні від 23.11.2017 № 1-р/2017, продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність (ч.2 ст. 29 Конституції України).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

При вирішенні питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що інкриміновані обвинуваченому діяння відносяться як до нетяжких, так і до тяжких злочинів, а також ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, щоб уникнути відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення.

До того ж, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд поряд з цим також враховує особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, а саме те, що ОСОБА_5 ніде не працює, не одружений, утриманців не має. Крім того, суд враховує й те, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також переховувався від суду, в зв`язку з чим був оголошений в розшук.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б були підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено та не наведено ні обвинуваченим, ні його захисником.

На думку суду, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Даних про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора, матеріали кримінального провадження не містять. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом, за винятком випадків, що містяться у ч.4 цієї статті.

Згідно ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин інкримінованих неправомірних дій, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, обставини інкримінованих йому неправомірних дій, суд вважає, необхідним визначити розмір застави в сумі, що відповідає 50 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Також суд вважає необхідним відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення ним застави покласти на обвинуваченого відповідні обов`язки.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 182, 184, 193,194,196,198, 331 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задоволити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 16.25 годин 05.12.2022 до 02.02.2023 включно.
Визначити ОСОБА_5 розмір застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 134 200 гривень, після внесення якої підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням ним застави, покласти на обвинуваченого такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
Ухвала підлягає негайному виконанню Калуським РВП ГУНП в Івано-Франківській області, а в разі внесення застави в частині покладених обов`язків виконання ухвали доручити Калуському РВП ГУНП в Івано-Франківській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 09.12.2022.

Головуючий: