Справа №333/6197/22
Провадження №1-кс/333/1887/22
УХВАЛА

Іменем України
14 грудня 2022 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарський районний суд м.Запоріжжя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, підполковника ДБР ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадження прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000209 та додані до нього матеріали, -
В С Т А Н О В И В:

Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, підполковник ДБР ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, про арешт майна у кримінальному провадженні №0000209.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області № 21 о/с від 12.01.2021 капітана поліції ОСОБА_5 призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.
Наказом № 374 о/с від 04.05.2022 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_5 звільнено зі служби в поліції.
Таким чином, ОСОБА_5 до 04.05.2022 являвся службовою особою - працівником правоохоронного органу.
Відповідно до ст. 63 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_5 присягнув на вірність Українському народові та зобов`язався, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Водночас, ОСОБА_5 складеної ним присяги не дотримався та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст.ст. 2, 63 Закону України «Про Національну поліцію», зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України.
ОСОБА_5 будучи громадянином України, перебуваючи на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф території смт. Веселого, Мелітопольського району, Запорізької області та інших населених пунктів Запорізької області, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади рф, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації рф та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Запорізької області та, зокрема, смт. Веселого, Мелітопольського району системи органів державної влади рф, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в кінці квітня 2022 року але не пізніше 30 квітня 2022 року (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось за можливе) і до теперішнього часу, в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф, після чого виконує вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації рф, здійснював схиляння до державної зради співробітників відділення поліції № 1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області - їх агітацію щодо співпраці з окупаційною адміністрацією рф, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Так, в кінці квітня 2022 року але не пізніше 30 квітня 2022 року ОСОБА_5 , на загальному зборі співробітників поліції, яке відбулося в приміщенні адміністративної будівлі відділення поліції № 1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, смт. Веселе, вул. Козацька, буд. 46, в присутності інших співробітників поліції та невстановлених представників окупаційної «влади», з власної ініціативи, надав свою добровільну згоду та розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної адміністрації рф, вступивши до лав правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території смт. Веселого, Мелітопольського району, Запорізької області, так званої «народної міліції смт. Веселого», завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
В подальшому, ОСОБА_5 зайняв посаду «оперуповноваженого районного відділу міліції смт. Веселого».
Крім того, ОСОБА_5 , з метою реалізації його злочинного умислу, направленого на завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, починаючи з кінця квітня місяця але не пізніше 30.04.2022, займаючи посаду «оперуповноваженого районного відділу міліції смт. Веселого», вступивши до лав незаконно створеного правоохоронного органу; здійснював заклики до співпраці з державою-агресором серед діючих та колишніх співробітників поліції; приймав участь у проведенні незаконних «обшуків» у мешканців смт. Веселого, Мелітопольського району, Запорізької області; здійснював патрулювання на території селища у форменому одязі зі зброєю, у тому числі, під час проведення масових заходів; відшукував та вилучав на користь незаконно створеного правоохоронного органу, транспортних засобів, техніки тощо, які належали державі Україна, зокрема автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 (на синьому фоні), спеціальних світлових сигналів (проблискових маячків) зі службових автомобілів тощо.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто державну зраду.
30 листопада 2022 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Складене 30.11.2022 повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про виклик останнього на 08 грудня 2022 року, 09 грудня 2022 року та 10 грудня 2022 року до Запорізької обласної прокуратури (м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а) 03 грудня 2022 року були опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та 30 листопада 2022 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, таким чином відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 136, 278 КПК України було вжито заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру.

08 грудня 2022 року, 09 грудня 2022 року та 10 грудня 2022 року ОСОБА_5 за викликом до Запорізької обласної прокуратури (м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а) не з`явився, про причини неявки не повідомив.

12.12.2022 постановою слідчого у кримінальному провадженні підозрюваного оголошено в розшук.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами: повідомленнями про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допитів свідків; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 111 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна.

Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що підозрюваному ОСОБА_5 , на праві приватної власності, належить нерухоме майно.

Таким чином, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, з метою забезпечення кримінального провадження в частині можливої конфіскації майна підозрюваного, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане вище майно, яке на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_5 .

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Захисник ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав заяву відповідно до якої поклався на розсуд суду при розгляді клопотання.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 12.12.2022 року до ЄРДР були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України (кримінальне провадження №0000209).

30 листопада 2022 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Складене 30.11.2022 повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про виклик останнього на 08 грудня 2022 року, 09 грудня 2022 року та 10 грудня 2022 року до Запорізької обласної прокуратури (м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а) 03 грудня 2022 року були опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та 30 листопада 2022 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, таким чином відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 136, 278 КПК України було вжито заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру.

08 грудня 2022 року, 09 грудня 2022 року та 10 грудня 2022 року ОСОБА_5 за викликом до Запорізької обласної прокуратури (м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а) не з`явився, про причини неявки не повідомив.

12.12.2022 матеріали досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_5 постановою прокурора з матеріалів кримінального провадження № 0000013 були виділені в окреме провадження під № 0000209.

12.12.2022 постановою слідчого у кримінальному провадженні підозрюваного оголошено в розшук.

Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що підозрюваному ОСОБА_5 , на праві приватної власності, належить:

- нерухоме майно, житловий будинок загальною площею 73.6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212.

- нерухоме майно, земельна ділянка площею 0.15 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :12:002:0288, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212

Відповідно до п.п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна. Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

ОСОБА_5 підозрюється у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Відповідно до санкції ч. 2 ст. 111 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна.

Враховуючи положення ч. 11 ст. 170 КПК України заборона, обмеження користування або розпорядження майном може бути застосоване лише в разі доведеності існування обставин, які підтверджують, що незастосування таких заходів призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі такого майна, проте, вказані обставини не підтверджені достатніми доказами.
Відповідно до ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Тому, обґрунтованими є посилання в клопотанні слідчого, що накладення арешту на майно є необхідним з метою можливої конфіскації майна в разі доведеності вини підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки, слідчим доведена необхідність застосування саме такої забезпечувальної цілі кримінального провадження заходу, як арешт квартири, а також доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна,інакше як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово вказував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
З огляду на наведене, слідчий суддя вважає, що ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.
Керуючись ст.ст.131, 170, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, підполковника ДБР ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадження прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000209 задовольнити.
Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, яке належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
- нерухоме майно, житловий будинок загальною площею 73.6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212.

- нерухоме майно, земельну ділянка площею 0.15 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :12:002:0288, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212

Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту проголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання

Слідчий суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_7 ОСОБА_8