Справа № 183/1941/23
№ 1-кс/183/728/23

У Х В А Л А
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий указує на встановлення досудовим розслідуванням, що 15.05.2019 старшого сержанта поліції ОСОБА_6 призначено на посаду поліцейського взводу №3 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Луганській області.
Вступивши на посаду, ОСОБА_6 присягнув на вірність Українському народові (зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки).
З початком збройної агресії рф проти України, поліцейський ОСОБА_6 знаходився за місцем роботи у смт Біловодськ Старобільського району Луганської області. Розпорядження керівництва щодо виїзду на підконтрольну Україні територію не виконав та залишився у окупованому росією смт Біловодську.
Приблизно з кінця березня 2022 року ОСОБА_6 добровільно вступив та розпочав службу у так званому «біловодському районному відділі внутрішніх справ мвс лнр». Цей підрозділ є частиною окупаційної адміністрації рф та розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчинення державної зради, а саме діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
06.02.2023, відповідно до ст.ст. 276-278 КПК України, з урахуванням наявності доказів перебування ОСОБА_6 та постійного його проживання на тимчасово окупованій території України, складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та повістки про виклик підозрюваного до органу досудового розслідування, які направлено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме шляхом опублікування на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та офіційному сайті видання Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».
06.02.2023 у відповідності до ст.ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України..
Слідчий указує, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами.
Із показів свідків, протоколів огляду відеозапису та публікацій Інтернет-ресурсів підтверджується, що з березня 2022 року ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України у смт Біловодськ Старобільського району Луганської області.
Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.
У зв`язку з неявкою за викликом слідчого та ухиленням від слідства, підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, здійснення якого в подальшому доручено оперативному підрозділу Луганського управління ДВБ НП України.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини, просив його задовольнити.
Захисник у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, вказуючи на відсутність доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.
Вислухавши думку прокурора, захисника, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.
Частиною 1 статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
06.02.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яку 06.02.2023 вручено захиснику та направлено в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України шляхом публікації на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 06.02.2023 та в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження 07.02.2023, у зв`язку з чим ОСОБА_6 належним чином повідомлений про підозру 21.04.2022 та набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.
При цьому, правомірність застосування положень ч. 8 ст. 135 КПК України та неможливість вручення підозри в порядку ч. 1, 2, 4-7 ст. 135 КПК України підтверджується наданими слідчим доказами на підтвердження місця проживання підозрюваного (копія паспорту з відміткою про проживання, службовою характеристикою від 10.08.2022).
За ч. 2 ст. 297-4 КПК України під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.
З довідки про проходження служби ОСОБА_6 від 04.07.2022, витягу з наказу начальника ГУНП в Луганській області від 15.05.2019 № 388 о/с, витягу з наказу начальника ГУНП в Луганській області від 27.06.2022 № 253 о/с, показів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.08.2022 за участю свідка ОСОБА_8 , протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.08.2022 за участю свідка ОСОБА_10 , протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.08.2022 за участю свідка ОСОБА_9 , протоколу огляду відеозапису, розміщеного в мережі «Telegramm від 06.08.2022 за участю свідка ОСОБА_10 , протоколу огляду відеозапису, розміщеного в мережі «Telegramm від 06.08.2022 за участю свідка ОСОБА_9 , протоколу огляду відеозапису, розміщеного в мережі «Telegramm» від 05.08.2022 за участю свідка ОСОБА_8 , висновку дисциплінарної комісії ГУНП в Луганській області від 04.06.2022, протоколу огляду відеозапису, розміщеного в мережі «Telegramm» від 12.11.2022 за участю свідка ОСОБА_11 , протоколів огляду публікації інтернет-ресурсу від 03.02.2023 у їх сукупності, вбачається наявність достатніх доказів для обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України, ураховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, Series А, № 182). Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя, позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій відповідно до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.
Також, за ч. 2 ст. 297-4 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.
З досліджених слідчим суддею матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний ОСОБА_6 неодноразово (11.02.2023, 12.02.2023, 13.02.2023) викликався до Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську для допиту як підозрюваний та проведення інших процесуальних дій за його участю за адресою: м. Дніпро, вул. Старокозацька, 52. У силу абз. 2 ч. 8 ст. 135 КПК України, вважається таким, який належним чином повідомлений про виклик. За викликами не прибув.
З постанови слідчого про оголошення розшуку підозрюваного від 13.02.2023, убачається оголошення ОСОБА_6 органом досудового розслідування у розшук.
Слідчим у клопотанні указано, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, оскільки смт Біловодськ Старобільського району Луганської області перебуває під тимчасовою окупацією та оточенні (блокуванні) з боку РФ та незаконного збройного формування, так званого «лнр», наголошено, що підозрюваний перебуває на території смт Новопсков Старобільського району Луганської області, яке, на його думку, є тимчасово окупованою територією в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 1-1, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75.
Визначення тимчасово окупованої території України наведено у Законі України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, із змінами, внесеними Законом № 2217-IX від 21 квітня 2022 року (надалі Закон № 1207).
Так, згідно з частиною 2 статті 1 Закону № 1207, окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими російською федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією російської федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.
В Указі Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» від 07 лютого 2019 року № 32/2019 смт Біловодськ Старобільського району Луганської області відсутнє.
П. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону № 1207, на який посилається слідчий, надає значення терміну тимчасово окупована російською федерацією територія України, яким має керуватися уповноважений на це суб`єкт, надаючи тій чи іншій території статусу окупованої. Наведена норма не визначає межі такої території, оскільки визнання тимчасово окупованою територією України здійснюється в порядку п. 1, 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1207.
Також, викладення у п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону № 1207 визначення терміну «тимчасово окупована територія» не свідчить про наявність у прокурора або слідчого судді повноважень визначати межі, чи встановлювати факти тимчасової окупації збройними формуваннями російської федерації та окупаційними адміністраціями російської федерації території України. Такими повноваженнями після змін, внесених Законом № 2217-IX, в умовах воєнного стану наділені виключно Рада національної безпеки і оборони України, Президент України.
Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 12 травня 2022 року, затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 не встановлює конкретні територіальні громади, які перебувають на тимчасово окупованій території України. Крім того, наведений Перелік має інформативний характер, виданий в межах повноважень Кабінету Міністрів України відповідно до постанови Кабінету 16 квітня 2022 року № 457 «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», а не в порядку здійснення повноважень, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1207.
З протоколів огляду відеозапису, протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вбачається, що вказані свідки впізнали ОСОБА_6 , який знаходиться у камуфльованій формі. З протоколу огляду відеозапису за участю свідка ОСОБА_11 вбачається, що свідок впізнав ОСОБА_6 , одягнутого у камуфльовану форму, яка за зовнішніми ознаками схожої на форму окупаційних військ та який перебуває в приміщенні «Біловодського районного будинку культури» за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Центральна, 109, де він раніше неодноразово бував.
З указаних доказів убачається, що дійсно, наявні підстави вважати, що підозрюваний перебуває на території Луганської області. Також, зазначені докази дають підстави вважати, що ОСОБА_6 співпрацює з окупаційною адміністрацією РФ та так званим «мвд лнр», розташованим у м. Луганськ.
Указом Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019 затверджено межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, до якого віднесено, зокрема і м. Луганськ Луганської області.
Ураховуючи наведене, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується на території м. Луганська та Луганської області, частина якої у встановленому Законом порядку визнана тимчасово окупованою територією.
Відтак, ураховуючи, що прокурором у судовому засіданні доведено та підтверджено наявними у матеріалах клопотання доказами, що ОСОБА_6 оголошений у розшук, переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності та стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває на тимчасово окупованій території, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування про здійснення спеціального досудового розслідування.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 297-1 - 297-5, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -
Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному провадженні начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та не може бути оскаржена. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали оголошено о 11 год. 30 хв. 20.02.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1