Справа № 457/299/23
провадження №1-кс/457/127/23
УХВАЛА

про арешт майна

31 березня 2023 року м. Трускавець

Слідчий суддя Трускавецького міського суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув клопотання слідчого СВ ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , яке погоджене начальником Трускавецького відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000247 від 09 грудня 2022 року.

Перевіривши надані матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо кримінального провадження, в межах якого було подано дане клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, -

в с т а н о в и в:

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 при невстановлених слідством обставинах та невстановленому слідством місці у невстановленої слідством особи, придбав з метою збуту психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», яку в подальшому 17 лютого 2023 року о 12 год. 37 хв. за місцем свого проживання, а саме у будинку АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на незаконний збут психотропної речовини «PVP», з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, умисно, без належного дозволу на здійснення діяльності, пов`язаної з розробленням, виробництвом, виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), ввезенням на територію України, вивезенням з її території, транзитом через України, використанням, знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, незаконно збув, а саме оплатно реалізував особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_6 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої, заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 0,0136 грама, за що отримав від ОСОБА_6 гроші в сумі 200 грн. Таким чином, умисні та протиправні дії ОСОБА_5 за цим фактом, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено «PVP», органом досудового розслідування кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Крім цього, ОСОБА_5 при невстановлених слідством обставинах та невстановленому слідством місці у невстановленої слідством особи, придбав з метою збуту психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», яку в подальшому 01.03.2023 приблизно о 16 год. 55 хв. перебуваючи у квартирі на цокольному поверсі будинку АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на незаконний збут писхотропної речовини «PVP», з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, умисно, без належного дозволу на здійснення діяльності, пов`язаної з розробленням, виробництвом, виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), ввезенням на територію України, вивезенням з її території, транзитом через України, використанням, знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, повторно, незаконно збув, а саме оплатно реалізував особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_6 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої, заборонено PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентаган-1-он) загальною масою 0,0182 грама, за що отримав від ОСОБА_6 гроші в сумі 200 грн. Таким чином, умисні та протиправні дії ОСОБА_5 за цим фактом, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», обіг якої заборонено, органом досудового розслідування кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України як повторний незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини. Згідно із витягу № 327160590 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У зв`язку із метою забезпечення подальшої можливої конфіскації майна як виду покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , належить арештувати майно, а саме вищевказану квартиру та розглядати клопотання у відсутності особи у володінні якої знаходиться майно.

Учасники розгляду клопотання у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обовязковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. п. 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчим ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000247 від 09 грудня 2022 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 307 КК України - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини - карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Згідно із витягу № 327160590 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Тобто, майно на яке просить накласти арешт слідчий для забезпечення подальшої можливої конфіскації майна як виду покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , належить, окрім ОСОБА_5 , іншим особам ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як визначено у ч.1 ст. 318 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особамаєправомирноволодіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Враховуючи вищенаведене, з метою уникнення порушення права власності, яке гарантоване національним та міжнародним законодавством, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, слідчий суддя приходить до переконання про неможливість накладення арешту на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_2 , яка на праві приватної спільної часткової власності належить: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Крім того, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Однак, слідчий не надав жодних доказів про існування таких ризиків.

Тому, клопотання слід визнати необґрунтованим і в його задоволенні відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , яке погоджене начальником Трускавецького відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000247 від 09 грудня 2022 року про арешт майна відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1