Справа № 932/1581/23
Провадження № 1-кс/932/603/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпро клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, підполковника поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000385 від 14.02.2023, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтовано наступними обставинами.

Так, у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000385 від 14.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.02.2023 року близько 19.00 години в місті Дніпро по паркувальному майданчику від ТЦ «Наша Правда» в напрямку проспекту Слобожанського заднім рухом слідував автомобіль «Мерседес-Бенц Віто» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , який в районі будинку 31-д, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка знаходилася на полосі його руху позаду автомобіля.

При ДТП ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом н/з обох кісток правої гомілки зі зміщенням, госпіталізована до 6 міської лікарні.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0000385 від 14.02.2023 року з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України.

14.02.2023 року автомобіль «Мерседес-Бенц Віто» р.н. НОМЕР_2 , визнано речовим доказом та приєднано його до матеріалів кримінального провадження № 0000385 від 14.02.2023 року і залишено на відповідальне зберігання на спеціальний майданчик ГУНІ в Дніпропетровській області для тимчасового тримання транспортних засобів розташованого за адресом вулиця Дніпросталівська, 22-К.

Як вказує слідчий у клопотанні, вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом та може містити відомості про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, має суттєве значення для встановлення важливих обставин, які підлягають доказуванню по кримінальному провадженню.

Посилаючись на викладене, сторона обвинувачення просить накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes Benz», модель VITO 109 CDI, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , заборонивши йому володіння, розпорядження та користування цим транспортним засобом.

В судове засідання слідчий не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився. Просив розглядати клопотання у відсутність його та власника, але разом з тим подав судді вмотивовані заперечення на клопотання, де серед іншого, вказується про те, що автомобіль використовується у господарській діяльності, тому невиправдане обтяження арештом із забороною користування призведе до припинення чи ускладнення підприємницької діяльності.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000385 від 14.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Слідчий суддя вважає встановленим той факт, що 13.02.2023 року приблизно о 19 год. 00 хв. в місті Дніпро на паркувальному майданчику від ТЦ «Наша Правда» в напрямку проспекту Слобожанського, водій ОСОБА_5 на автомобілі «Мерседес-Бенц Віто» р.н. НОМЕР_1 рухався заднім ходом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не врахував габарити транспортного засобу, унаслідок чого районі будинку 31-д, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка знаходилася на полосі його руху позаду автомобіля.

В результаті ДТП пішохід отримала тілесні ушкодження.

Правова кваліфікація даної події злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході огляду місця події слідчим вилучено транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes Benz», модель VITO 109 CDI, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , та направлено на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів.

Постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 14.02.2023 вказаний автомобіль визнаний речовим доказом, і таким чином приєднано цей доказ до кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п.п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Вирішуючи питання про накладення арешту на автомобіль марки «Mercedes Benz», модель VITO 109 CDI, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , виходжу з того, що цей транспортний засіб має істотне значення для досудового розслідування, оскільки є речовим доказом, може містити на собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, є підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту. Тому слідчий суддя доходить висновку про накладення арешту на транспортний засіб марки «Mercedes Benz», модель VITO 109 CDI, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 .

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, обмеження користування майном можливе тоді, коли існують ризики того, що власник майна може змінити, приховати, спотворити або знищити речові докази.

Слід врахувати, що автомобіль використовується у підприємницькій діяльності, а враховуючи стан економіки та складні часи для України, позбавлення особи єдиного джерела заробітку, буде непропорційним. Крім того, в ході розгляду клопотання не встановлено, що ОСОБА_5 може приховати, змінити, спотворити цей речовий доказ, тому встановлення заборони користування автомобілем «Mercedes Benz», модель VITO 109 CDI, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , є недоцільним. Водночас власнику автомобіля (водію) слід бути обачним та не допускати порушення ПДР, бути уважним до дорожньої обстановки.

З урахування вищезазначеного, приходжу до висновку про накладення арешту на вилучене майно лише із забороною відчуження та розпорядження. Тому клопотання сторони обвинувачення належить задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000385 від 14.02.2023, про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes Benz», модель VITO 109 CDI, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , встановивши заборону відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання відмовити.

Зобов`язати слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 повернути автомобіль марки «Mercedes Benz», модель VITO 109 CDI, з реєстраційним номером НОМЕР_3 власнику ОСОБА_5 у користування негайно.

Зобов`язати ОСОБА_5 (водія) бути уважним на дорозі, стежити за дорожньою обстановкою, своєчасно реагувати на її зміну, дотримуватись швидкісного режиму та правил дорожнього руху.

Копію ухвали направити стороні обвинувачення та власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 31 березня 2023 о 11 год. 50 хв.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ