Єдиний унікальний номер 448/64/23
Провадження № 1-кс/448/3/23
У Х В А Л А

про арешт майна

11.01.2023 року слідчий суддя Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання Оксани ТХІР, розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Євстахія НАГАЙЛА, погодженого з прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні за №0000010 від 10 січня 2023 року, про: арешт майна,

в с т а н о в и в:

Дізнавач СД ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , звернувся до суду із зазначеним клопотанням, покликаючись на те, що 10.01.2023 року на територію міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», що у с.Шегині, Мостиського району, Львівської області на виїзд із території України прибув автомобіль марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія, громадянина України ОСОБА_4 , в ході проведення повної ідентифікації транспортного засобу працівниками ДПС України виявлено знищення ідентифікаційного номеру кузова.

Стверджує, що 10.01.2023 року в ході проведення огляду місця події а саме в МАПП «Шегині», що знаходиться у с.Шегині вул. Дружби, 212, Яворівського району Львівської області вилучено автомобіль марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 7341 та ключі до замка запалювання.

Вказує, що 10.01.2023р., ним (дізнавачем) винесено постанову, якою автомобіль марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 7341 та ключі до замка запалювання визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000010 від 10 січня 2023 року.

З огляду на наведене, просить накласти арешт на вищевказаний транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію та ключі до замка запалювання. Окрім цього, просить суд розгляд клопотання проводити без участі власника майна.

В судове засідання дізнавач СД ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що вимоги клопотання підтримує в повному обсязі та просить розгляд такого проводити у його відсутності.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до статті 172 КПК України неприбуття в судове засідання слідчого (дізнавача), власника та користувача майна не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Проаналізувавши документи та матеріали, якими дізнавач обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статей 131 і 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення .

Згідно частини 10 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Судом встановлено, що 10.01.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.290 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що сектор дізнання відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, а саме щодо таких подій: 10.01.2023 року на територію міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», що у с.Шегині, Мостиського району, Львівської області на виїзд із території України прибув автомобіль марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія, громадянина України ОСОБА_4 , в ході проведення повної ідентифікації транспортного засобу працівниками ДПС України виявлено знищення ідентифікаційного номеру кузова.

Згідно з ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Зазначений в клопотанні транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію такого, та ключі до замка запалювання, які вилучені 10.01.2023р., - згідно постанови дізнавача від 10.01.2023р. визнані речовими доказами у вищевказаному кримінальному провадженні.

Вилучені у даному провадженні речі відповідають критеріям, визначеним в ст.98 КПК України для речових доказів, а саме транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, а також ключі до замка запалювання є предметами кримінального правопорушення.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи конкретні обставини, слідчий суддя приходить до висновку про вірогідність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно є доказами такого кримінального правопорушення, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.

В той же час існує загроза приховування, перетворення, відчуження даного транспортного засобу, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження транспортного засобу, свідоцтва про його реєстрацію, а володілець автомобіля може в будь-який час його відчужити чи розпорядитися ним.

Враховуючи наведене, а саме те, що на вилучених предметах наявні сліди кримінального правопорушення, у подальшому такі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та можуть відігравати роль речового доказу у кримінальному провадженні, з метою їх збереження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, для можливості проведення судових експертиз, які важливі для з`ясування обставин кримінального правопорушення - злочину, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням даного кримінального провадження слідчий суддя вважає, що є всі правові підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні майно.

Незастосування цього заходу зумовить труднощі в частині встановлення істини по кримінальному провадженню, внаслідок того, що таке майно може бути приховане чи пошкоджене.

Оскільки арешт майна є тимчасовим заходом, то на переконання слідчого судді до проведення судових експертиз та оцінки їх результатів, інтереси кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права володільця майна та тимчасове позбавлення його права користування таким майном є співмірним заходом завданням кримінального провадження, встановленим у статті 2 КПК України.

Питання повернення зазначеного майна може бути вирішено після проведення відповідних експертиз.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність накладення арешту на вказане майно на час проведення судових експертиз та оцінки їх результатів, а тому клопотання дізнавача СД ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, з наведених вище мотивів та підстав.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання дізнавача СД ВП №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області Євстахія НАГАЙЛА про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб - автомобіль марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 7341 та ключі до замка запалювання, які належать ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: Чернівецька область, Герцаївський район, с.Цурень та перебували у користуванні громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , - з метою забезпечення та на час проведення судових експертиз.

В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасовано в порядку та за підстав, зазначених в ст.174 КПК України.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Текст ухвали складено 11 січня 2023 року

Слідчий суддя ОСОБА_1