справа № 361/1686/23
провадження № 1-кс/361/402/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2023 м. Бровари

Cлідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, внесеного 02.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15.03.2023 до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, внесеного 02.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань сектором дізнання Броварського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000195 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Частиною 1 ст. 171 КПК України встановлено виключний перелік процесуальних осіб, які уповноважені звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

До таких осіб віднесені прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України прокурором є особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 37 КПК прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування.

Визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів) є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

У кримінальній процесуальній доктрині загальновизнаними є такі критерії допустимості доказів: належне джерело; належний суб`єкт; належна процесуальна форма; належна фіксація; належна процедура; належний вид способу формування доказової основи. В аспекті належного суб`єкта, у тому числі, слід розглядати і прокурора.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (частина 1 статті 87 КПК).

У випадку здійснення прокурором, який не визначений керівником органу прокуратури як такий, що здійснюватиме процесуальне керівництво у конкретному кримінальному провадженні, дій, передбачених статтею 36 КПК, то вони здійснюються неналежним суб`єктом.

При дослідженні доказів встановлено, що в матеріалах клопотання відсутня постанова про призначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні, отже клопотання подане неуповноваженим прокурором.

В силу вимог ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.02.2021 у справі №754/7061/15, за змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла. Відсутність зазначеної постанови в матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні, а тому не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Аналогічні висновки щодо вимог для підтвердження повноважень слідчого у кримінальному провадженні містяться у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №759/833/18, відповідно до яких у випадку здійснення слідчим, який не визначений відповідно до вимог кримінального процесуального закону як такий, що проводить досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні, дій, передбачених ст. 40 КПК України, то вони здійснюються неналежним суб`єктом.

Здійснення досудового розслідування неуповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

З огляду на викладене, матеріали клопотання не містять доказів на підтвердження того, що прокурор, який подав вказане клопотання, уповноважений на здійснення таких процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000195, отже дане клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подане неуповноваженим на те прокурором ОСОБА_3 , а тому підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.170-172,309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, внесеного 02.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України- повернути особі яка його подала.

Установити строк в сімдесят дві години, з моменту отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків клопотання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1