Вирок

Іменем України

29.03.2023 м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження внесеному до ЄРДР за №

№ 0000657 від 08.10.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров, Донецької області, українця, громадянина України, без місця реєстрації та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

встановив:

07.10.2022 приблизно о 12:47 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Наукова, поблизу будинку 44, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою змовою в групі з невстановленою слідством особою (матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження) яка попередньо здійснила дзвінок на мобільний номер телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та повідомила неправду інформацію про те, що її донька потрапила в дорожньо - транспортну пригоду і невідкладно потребує коштів на обладнання для лікування, ввівши таким чином останню в оману щодо необхідності надання їм коштів. Одразу після дзвінка, ОСОБА_4 зайшов у приміщення квартири АДРЕСА_2 за вказаною адресою у якій знаходилась ОСОБА_6 та шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 8000 доларів США, що за курсом НБУ на 07.10.2022 становила 292480 гривень, а саме грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 в сумі 2000 доларів США, що за курсом НБУ на 07.10.2022 становило 73120 гривень та потерпілої ОСОБА_5 в сумі 6000 доларів США, що за курсом НБУ на 07.10.2022 становило 219360, чим заподіяв потерпілим значної шкоди на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину по пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті.

Потерпіла в судовому засіданні просила задоволити цивільний позов в повному обсязі.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість стверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого даних.

Аналізуючи досліджені в суді докази та матеріали справи, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві), що спричинило значної шкоди потерпілим, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог статтей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, котрий на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не числиться, працевлаштований, що підтверджується довідкою з ТОВ "ТД "ЕГРІТЕК" з 15.02.2023 року, часткове відкшодування ним потерпілій заподіяної шкоди, а також те, що він раніше судимий. Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого та визнання ним вини. Обставин, що обтяжують покарання судом не виявлено.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вказаних кримінальних правопорушень, спосіб їх вчинення, мету та мотив вказаних діянь, а також те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, розкаюється у вчиненому, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, характеризуючі дані, суд приходить до висновку, про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання й вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності із застосуванням ст. 75 КК України.

Крім цього, судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 26.01.2023 року, ОСОБА_4 визнано винним за ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 (один) рік.

Таким чином, у разі встановлення судом, що кримінальні правопорушення за новим вироком були вчиненні особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками.

Такий висновок зробила об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі 760/26543/17 (провадження № 51-3600кмо20) від 15.02.2021 року, розглянувши касаційну скаргу захисника на вирок місцевого та ухвалу апеляційного судів у кримінальному провадженні за обвинуваченням раніше судимої особи у крадіжці, вчиненій повторно, та закінченому замаху на крадіжку, вчинену повторно (ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід призначити з урахуванням ч.4 ст.70 КК УКраїни шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 26.01.2023 року відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім цього потерпілою ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов, в обґрунтування якого вона зазначає, що неправомірними діями ОСОБА_4 їй завдано матеріальної та непоправної моральної шкоди. Від стресу та хвилювань погіршився стан здоров`я її матері, вона потребує постійного лікування та закупівлі дорогих медикаментів. Завдана матеріальна шкода становить 8000 доларів США, моральну шкоду оцінює у 20 000 грн. Просить цивільний позов задоволити.

У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

При цьому, в п. 3, 5 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначив, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

У відповідності з ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Водночас, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не має призводити до її збагачення.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено та доведено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 завдано емоційних та душевних страждань, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задовлення цивільного позову у повному обсязі.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.

Витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 26.01.2023 року призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1(один) місяць.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він під час цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суму матеріальної шкоди у розмірі 8 000 (вісім тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суму моральної шкоди у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід до обвинуваченого за даним кримінальним провадженням не обирався.

Речові докази:

- DVD-R диск із відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1