УХВАЛА

10 листопада2022 року

м. Київ

справа № 755/18850/21

провадження № 51-3490 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_5, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_1 , на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року щодо останнього,

встановив:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року за результатами розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого, вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу захисника слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Як убачається із змісту касаційної скарги, захисник порушує питання про зміну оскаржуваних судових рішень, зокрема, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вказуючи на неправильну, на його думку, кваліфікацію судом першої інстанції дій засудженого ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Проте, при обґрунтуванні, на його думку, незаконності оскаржуваних судових рішень захисник наводить доводи, які за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду, що відповідно до вимог ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Натомість вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Проте, вказуючи про незаконність ухвали апеляційного суду захисник не зазначає які істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допустив суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок в апеляційному порядку за його апеляційною скаргою.

Крім того, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, захисник проситькасаційний суд змінити судові рішення в частині призначеного покарання та звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням.

Однак, у касаційній скарзі захисник взагалі не вказує підстави для звільнення засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, а отже взагалі не обґрунтовує свої вимоги стосовно можливості застосування до засудженого ст. 75 КК України.

Крім того, захисник не вказує, які саме обставини чи дані про особу засудженого не були враховані судом апеляційної інстанції під час перевірки правильності призначеного ОСОБА_1 судом першої інстанції покарання.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою захисника.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведе, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу захисника слід залишити без руху, надавши йому десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції захисником має бути підтверджено, що він не пропустив цей строк.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_1 , на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 рокущодо останнього залишити без руху, надавши захиснику десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4