1Справа № 335/1558/23 1-кс/335/524/2023
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2023 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
21.02.2023 року до суду звернувся слідчий слідчого відділення Відділу поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 , з клопотанням про арешт майна.
В ході досудового слідства встановлено, що 17.02.2023 року до Відділу поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено труп ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без ознак насильницької смерті та труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без ознак насильницької смерті. Трупи оглянуто та направлено на розтини до КУ «ЗОБ СМЕ» для проведення судово-медичної експертизи.
17.02.2023 року за вище вказаною адресою проведено огляд місця події за участю судово-медичного експерта, в ході огляду якого виявлено труп ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без ознак насильницької смерті та труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Трупи знаходяться в положенні лежачі, тілесних ушкоджень не виявлено.
17.02.2023 року у кримінальному провадженні було доручено проведення судово-медичної експертизи з метою встановлення причини смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Також, в ході проведення огляду, було виявлено та виявлені ключі від квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де були виявлено трупи.
Слідчим встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартість 12 580 грн., належить на праві приватної власності на спадщину у спільній частковій власності ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 .
Зазначає, що у даному випадку об`єкт нерухомості розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме квартира є майном, що є доказом вчинення злочину.
Враховуючи викладене, з метою запобігання відчуження або знищення невідомими особами об`єкту нерухомості шахрайськими або іншими можливими способами, слідчий просить накласти арешт на майно, а саме на квартиру, загально площею (кв.м): 50:35, реєстраційний номер майна 17740602, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд вказаного клопотання без його участі, просив клопотання задовольнити в повному обсязі.
Власники майна ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 на розгляд клопотання не з`явилися, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином.
Неприбуття в судове засідання власників майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних у звязку з неявкою осіб, які беруть участь у судовому провадженні, не здійснюється згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого, виходячи з наступного.
Арешт майна, відповідно до положень ст. 131 КПК України, є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: п. 1 існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; п. 2 потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться клопотанні слідчого, прокурора; п. 3 може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно, зокрема є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт майна повинно містити, зокрема підставу і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу, а також відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Разом з тим, зміст відповідного клопотання слідчого не містить будь-якого об`єктивного обґрунтування необхідності арешту майна.
В клопотанні слідчий не обґрунтував та не надав доказів на підтвердження того, яким чином він дійшов висновку того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартість 12 580 грн., яка належить на праві приватної власності на спадщину у спільній частковій власності ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 , має доказове значення по даному кримінальному провадженню, не доведено що може бути доказом злочину
В матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином відчужено або знищено невідомими особами шахрайськими або іншими можливими способами, як це зазначено у клопотанні.
Слідчим не з`ясовано, яким чином накладання арешту може вплинути на права третіх осіб, оскільки квартира перебуває у приватній спільній частковій власності.
Більше того, слідчим не долучено до матеріалів клопотання копію постанови про визначення майна речовим доказом, мету збереження якого зазначив за змістом клопотання, обґрунтовуючи своє звернення до слідчого судді.
При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на слідчого, який звернувся з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявності ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 цього кодексу.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, відсутність постанови про визнання вилученого майна речовим доказом по кримінальному провадженню, не доведення слідчим необхідності арешту квартири, а також наявності ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 ст. 170 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого.
Керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1