Справа № 243/3052/22
Провадження № 1-кп/243/322/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 11.05.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Острава-Вітковіце Чеської Республіки, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб, раніше не судимий, військовослужбовець (старший кулеметник бронеавтомобіля 1 автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення батальйону спеціального призначення «Донбас» військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, солдат), проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 11.05.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1. затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу;

2. закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу

3. повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4. направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5. призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

6. доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

В судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 до судового розгляду, посилаючись на те, що інкриміновані ОСОБА_10 кримінальні правопорушення були вчиненні на території м. Слов`янська, тож, підсудність кримінального провадження визначена правильно, будь-яких угод між прокурором та обвинуваченим не укладалось, оскільки це не передбачено нормами чинного КПК, підстав для повернення обвинувального акту або закриття кримінального провадження, на думку прокурора, немає. При цьому, прокурором також заявлено низку клопотань, в тому числі клопотання про призначення по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 запасного судді, оскільки розгляд цього кримінального провадження потребує значного часу, та з огляду на ситуацію, яка склалася внаслідок повномасштабної збройної агресії РФ проти України, та умови, в яких проходить розгляд кримінального провадження, з урахуванням можливих змін та негативних наслідків, прокурор вважає вказаний захід доцільним. Також, прокурором було заявлено клопотання про проведення судового розгляду по цьому кримінальному провадженні в закритому судовому засіданні. В обґрунтування заявленого прокурор посилався на те, що обвинувальний акт складено стосовно військовослужбовця Збройних Сил України, та в судовому засіданні будуть допитані військовослужбовці Збройних Сил України, які також давали свої свідчення на досудовому розслідуванні, відомості стосовно вказаних осіб можуть ставити загрозу для життя обвинуваченого та самих свідків, оскільки можуть бути розголошені їх анкетні дані, інформація щодо бойових позицій та місця несення служби, що становить військову таємницю. Враховуючи наведене, на підставі ч. 4 ст. 27 КПК України, прокурор просить проводити судовий розгляд цього кримінального провадження в закритому судовому засіданні. Окрім зазначеного, прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів, без визначення розміру застави. Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що 10.11.2022 ухвалою колегії суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08.01.2023 року включно. Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, існує ймовірність, що ОСОБА_11 , перебуваючи на волі, буде переховуватися від суду. Вказане підтверджується тим, що солдат ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів за найтяжчий з яких передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років або довічним позбавлення волі, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованих злочинів, останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі обвинуваченого будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а наявністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування обвинуваченого у разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства. Зазначений ризик, окрім іншого підтверджується тим, що ОСОБА_11 наразі не одружений, не має на утриманні дітей та непрацездатних батьків, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків у останнього. Крім того, органом досудового розслідування, встановлено, що ОСОБА_11 має закордонний паспорт громадянина України та документи, які свідчать про наявність у нього громадянства іншої країни - Чехії, вказані обставини підтверджують можливість переховування обвинуваченим від судового слідства та правосуддя в будь-який час, перебуваючи не тільки поза межами міст, областей України, а і створить умови останньому безперешкодно покинути територію України та переховуватися в іншій країні. Крім того, існує можливість того, що обвинувачений спробує знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується, тим, що ОСОБА_11 після вчинення умисного вбивства намагався знищити речові докази та тіло загиблого, тож, вказаний ризик достатньо обґрунтований, що в подальшому обвинувачений зможе знищити, сховати або спотворити інші сліди злочину, або знищити, спотворити початкове місце вчинення кримінального правопорушення, яким є огороджене приміщення біля гаражу, за місце проживання загиблого, які можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні і мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Прокурор вважає, що обвинувачений також може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинувачений може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині та вплинути на свідків з числа цивільних осіб, які проживають у м. Слов`янськ Донецької області та надали стосовно останнього викриваючи показання стосовно вчинення ним умисного вбивства, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Крім того, слід також врахувати те, що ОСОБА_11 є військовослужбовцем НГУ, який володіє навичками рукопашного бою, оперативної роботи та вогнепальної стрільби, та здобув стійкі оперативні зв`язки серед інших військовослужбовців, що відповідно дасть йому можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Також, на думку сторони обвинувачення, існує велика ймовірність того, що обвинувачений буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що обвинувачений, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець, маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків та близьких родичів загиблого. Імовірність впливу на свідків за допомогою насильства складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, в яких він обвинувачується, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Також, солдат ОСОБА_11 , маючи певну підтримку серед командування частини, які за проханням останнього користуючись своїми повноваженнями як командири, можуть здійснювати вплив на свідків, як шляхом благання або умовляння їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої можуть погрожувати свідкам, чи протиправно вплинути на них із застосуванням сили для того, щоб вони відмовились від своїх показань, які надалі на досудовому розслідування та ще не допитані не в суді першої інстанції. ОСОБА_11 може вчинити інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що обвинувачений, вчиняючи умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, в умовах воєнного стану, фактично самовільно залишив місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого злочину за ст. 408 ч. 4 КК України. Крім того, після вчинення вбивства цивільної особи, солдат ОСОБА_12 підклав під тіло ОСОБА_13 гранату типу Ф-1, яку привів у бойову готовність для підриву тіла останнього, вказані обставини свідчать про вчинення ОСОБА_14 ще одного злочину стосовно інших осіб, які могли знайти тіло трупа, що підтверджує бажання обвинуваченого уникнути відповідальності та тяжкості покарання, що йому загрожує останньому та безумовно свідчить про можливість втечі обвинуваченого. Неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання обвинуваченим його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_12 буде зобов`язаний повернутися до місця мешкання та реєстрації, тобто на територію Донецької області або інше область, що створить умови та змогу ОСОБА_9 здійснювати вплив на свідків, так як обвинувачений ОСОБА_11 на теперішний час не має постійного місця реєстрації та постійного місця проживання, а постійним місце проживання є адреса: АДРЕСА_1 (що є територія військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України), у зв`язку з чим неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою обвинуваченого, що дасть останньому можливість переховуватись від правосуддя або здійснювати тиск на свідків, щоб останні відмовились від своїх показань. За тих самих причин неможливо застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, пов`язана з тим, що він обвинувачується у вчинені злочину, пов`язаного із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини, тобто вчинив умисне вбивство ОСОБА_13 . Також слід розуміти те, що злочин, у якому обвинувачується військовослужбовець ОСОБА_11 , вчинений під час, коли триває широкомасштабна збройна агресія російської федерації проти України, а отже, вчинення вбивства цивільної особи, громадянина України, в умовах воєнного стану послаблює обороноздатність України та негативно впливає на бойовий дух та моральний стан цивільних осіб, які проживають у прифронтових регіонах країни. Неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, поручителі з числа цивільних осіб не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків щодо не здійснення впливу на свідків, які до теперішнього часу проходять військову службу, де проходив військову службу ОСОБА_11 , а також проживають по всій території України. За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, а також, суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість обвинуваченого свідчать про те, що наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування. Тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів викликають саме ту реакцію суспільства і наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення ОСОБА_7 як виключну міру запобіжного заходу, застосування до останнього менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого і унеможливити настання ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Отже, досягнення мети, визначеної у ст. 177 КПК України, наразі можливе виключно шляхом утримання під вартою ОСОБА_15 . Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, сторона обвинувачення звертає увагу суду, що наразі достатніми і належними підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є не лише очікування розгляду справи в суді, а й дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яка вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати шкоди правам та свободам інших осіб, що в цьому випадку повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою. Посилаючись на вказане вище, наводячи практику Європейського суду з прав людини, прокурор просить продовжити застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Представник потерпілої, адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, також повідомив, що ним було скеровано на адресу суду, а також стороні захисту позовну заяву потерпілої ОСОБА_16 до ОСОБА_7 , про відшкодування моральної шкоди. Стосовно заявлених прокурором клопотань про призначення по кримінальному провадженню запасного судді та проведення судового розгляду в закритому судовому засіданні, представник потерпілої не заперечував проти їх задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_11 в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, вважав за можливе призначити по справі запасного суддю та просив вирішити клопотання прокурора про здійснення судового розгляду кримінального провадження в закритому судовому засіданні на розсуд суду. Що стосується клопотання прокурора про продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_11 просив вирішити вказане клопотання на розсуд суду, від пояснень відмовився.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_8 , в судовому засіданні також вважав за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду, просив вирішити на розсуд суду клопотання прокурора про призначення запасного судді, а також не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про здійснення судового розгляду кримінального провадження в закритому судовому засіданні. Що стосується клопотання прокурора про продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку захисника, вказане клопотання заявлено некоректно на цій стадії судового процесу, оскільки в підготовчому судовому засіданні розглядаються клопотання про обрання запобіжних заходів стосовно обвинуваченого. Крім того, на думку сторони захисту, стороною обвинувачення належним чином не зібрано достатньо доказів для можливості притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за фактом вчинення умисного вбивства та замаху на навмисне вбивство, заявлені стороною обвинувачення ризики не обґрунтовані. Докази, на які посилається сторона обвинувачення, зібрані із суттєвими порушеннями процесуальних норм та є неналежними. На це також вказує повна зміна всіма свідками показів під час досудового розслідування кримінального провадження. Захисник зауважує про те, що наразі сторона обвинувачення вже декілька разів із застосуванням відеофіксації допитала всіх свідків у кримінальному провадженні, проводила декілька разів огляди місця події, судово-медичні експертизи трупу покійного ОСОБА_13 і таким чином перебування ОСОБА_7 саме на цілодобовому арешті жодним чином не вплине на обсяг та характер доказів. Навпаки, на думку сторони захисту, перебування ОСОБА_7 на домашньому арешті сприятиме якіснішому наданню йому правової допомоги з боку адвоката, не погіршить стан здоров`я обвинуваченого та допоможу суду продуктивніше планувати розгляд справи по суті. Просив застосувати відносно свого підзахисного більш м`який запобіжний захід, зокрема, цілодобовий домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_16 в судовому засіданні участь не приймала, надіслала на адресу суду заяву з проханням проводити судове засідання без її участі.

Судова колегія, вислухавши думку учасників процесу, дійшла наступних висновків.

Пункт 4 частини 2 статті 27 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини у разі, в тому числі, якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом.

Окрім цього, ч. 4 ст. 27 КПК України визначає, що кримінальне провадження у закритому судовому засіданні суд здійснює з додержанням правил судочинства, передбачених цим Кодексом. На судовому розгляді в закритому судовому засіданні можуть бути присутні лише сторони та інші учасники кримінального провадження.

Прокурор в своєму клопотанні про проведення судового засідання в закритому судовому засіданні обґрунтовує необхідність розглядати кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 в закритому судовому засіданні, оскільки можуть бути розголошені відомості, які становлять військову таємницю, зокрема, анкетні дані учасників кримінального провадження, інформація стосовно бойових позицій та місця несення служби. У випадку розголошення таких відомостей, це може становити загрозу як для самого обвинуваченого, так і для свідків по кримінальному провадженню, які також є військовослужбовцями.

Суд вважає доводи прокурора обґрунтованими, оскільки наразі на території України продовжує діяти воєнний стан, введений на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Обвинувачений ОСОБА_11 та свідки по кримінальному провадженню є військовослужбовцями та суд погоджується, що є ймовірність, що проведення судового засідання у відкритому режимі може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом, та оприлюднення якої може призвести до тяжких наслідків, заявлених прокурором, в тому числі її розголошення може нанести шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, підірвати стан боєготовності військових формувань України, чи нанести загрозу життю та здоров`ю військовослужбовців, а також така інформація може бути використана в проведенні підривної діяльності проти України.

Враховуючи викладене, а також думку учасників судового провадження, які не заперечували проти задоволення клопотання прокурора, судова колегія вважає за необхідне проводити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в закритому судовому засіданні.

Тож, з метою підготовки до судового розгляду, суд дійшов наступного.

Справа підсудна Слов`янському міськрайонному суду Донецької області.

Справа розглядатиметься у закритому судовому засіданні.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.

Що стосується заявленого прокурором клопотання про призначення по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 запасного судді, судова колегія звертає увагу, що частиною першою статті 320 КПК України встановлено, що рішення про необхідність призначення запасного судді приймає суд, що здійснюватиме судове провадження, одночасно з призначенням підготовчого судового засідання.

На теперішній час підготовче судове засідання по кримінальному провадженню вже призначено, тож, на цій стадії питання про необхідність призначення запасного судді судом вже не вирішується, та вказане клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Стосовно заявленого прокурором клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судова колегія дійшла наступного.

Частиною третьою статті 315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Тож, враховуючи наведене, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту стосовно того, що клопотання прокурора про продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути подане на поточній стадії судового провадження, оскільки ухвалою суду від 10.11.2022 року відносно ОСОБА_7 вже було обрано запобіжний захід - тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

За правилами ч. 5 ст. 199 КПК України, суд, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, зобов`язаний перевірити те, що заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися.

Так, оцінивши доводи учасників судового провадження, суд продовжує вважати реальним ризик, встановлений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_11 достовірно обізнаний про тяжкість покарання, яке може йому загрожувати у разі визнання його винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, та може спробувати уникнути відповідальності шляхом переховування від суду, при цьому наслідки і ризик втечі для обвинуваченого можуть бути визнаними як менш небезпечні, ніж покарання та процедура його відбування.

Судом не приймаються доводи прокурора стосовно ймовірності настання ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування кримінального провадження вже завершено, складений відносно ОСОБА_7 обвинувальний акт разом з реєстром матеріалів кримінального провадження передані до суду, тож, всі докази по кримінальному провадженню зібрані, досліджені та зафіксовані.

Крім зазначеного, прокурор також вважає ймовірним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_11 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора стосовно цього заявленого ризику, оскільки наразі судом проводиться підготовча стадія по кримінальному провадженню, свідки не допитані, тож ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може здійснити спроби фізичного або психологічного впливу на свідків з метою змусити їх змінити надані раніше, під час досудового розслідування, небажані для ОСОБА_7 свідчення, задля уникнення в подальшому кримінальної відповідальності, є досить реальним. Імовірність впливу обвинуваченого на свідків також підтверджується тим, що ОСОБА_11 є військовослужбовцем, та у разі обрання йому запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обвинувачений може цим скористатися та повернутися до виконання обов`язків військової служби, в результаті чого знов матиме доступ до зброї, що може стати одним із чинників ймовірного впливу на свідків кримінального правопорушення.

Судова колегія також продовжує вважати досить реальним заявлений прокурором ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_11 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у разі повернення обвинуваченого до виконання обов`язків військової служби, з останнім може втратитися зв`язок, тому що військові під час виконання своїх обов`язків регулярно змінюють своє місцезнаходження, в тому числі дислокуються в такій місцевості, де відсутній мобільний та/або інтернет зв`язок, що в свою чергу, може викликати складнощі у проведенні судових засідань та встановлення судом всіх обставин вчинення кримінальних правопорушень. Також, будучи військовослужбовцем та маючи доступ до зброї, існує вірогідність того, що ОСОБА_11 може цим скористатися та здійснити спробу самокалічення задля затягування судового процесу та, можливо, в подальшому уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_11 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, судова колегія також вважає доведеним. Незважаючи на відсутність судимостей у обвинуваченого, на існування вказаного ризику вказує характер обвинувачення, а саме те, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення були вчинені за один день, що може свідчити про схильність ОСОБА_7 до вчинення протиправних дій. Крім цього, вказаний ризик може бути реалізований з високою вірогідністю у разі повернення обвинуваченого до військової служби та отримання доступу до зброї, необхідної для виконання обов`язків військової служби.

Колегія суддів також, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, розглянула й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, які передбачені ст. 176 КПК України, в тому числі й цілодобовий домашній арешт, на якому наполягала сторона захисту, однак, з огляду на характер обвинувачення, тяжкість інкримінованих ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, з огляду на те, що ці кримінальні правопорушення спрямовані проти життя людини, що є найвищою соціальною цінністю, вважає, що прокурором в судовому засіданні обґрунтовано було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою та свідчили б, що стан здоров`я останнього виключає можливість його перебування в установі виконання покарань, з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, судова колегія вважає реальними ризики, визначені у п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на свідків кримінального правопорушення, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або може вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані ризики, на думку суду, на теперішній час не зникли та не зменшилися.

Враховуючи вищенаведене, особу обвинуваченого, який не одружений, не має стійких соціальних зв`язків за місцем мешкання, наявність введеного в Україні воєнного стану, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, колегія суддів дійшла висновку про недостатність застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, на якому наполягала сторона захисту, для запобігання зазначеним вище ризикам, а отже, вважає, що є підстави для продовження відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту суду не надано та не доведено.

Застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, колегія суддів не вбачає підстав для визначення розміру застави, оскільки злочин був вчинений із застосуванням насильства та спричинив загибель людини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Враховуючи, що станом на сьогодні триває широкомасштабна збройна агресія Російської Федерації проти України, внаслідок якої Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на всій території нашої держави з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який було продовжено на підставі Указу Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 року № 2738-ІХ, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, наказом голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 року № 29-к, відповідно до рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.05.2022 року № 6, впроваджено дистанційну роботу суду на період воєнного часу.

З огляду на наведене вище, а також приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_12 знаходиться під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , колегія суддів вважає за необхідне здійснювати судове провадження дистанційно, - в режимі відеоконференції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 31, 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 315, 331, 336, 371-372, 376, 395 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про розгляд кримінального провадження в закритому судовому засіданні, - задовольнити.

Здійснювати розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, в закритому судовому засіданні.

Призначити по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, судовий розгляд у закритому судовому засіданні на 13 січня 2023 року о 13 годині 00 хвилин.

Здійснювати дистанційне судове провадження по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, - в режимі відеоконференцзв`язку.

Хід і результати процесуальних дій, проведених в режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_17 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 60 днів, тобто до 04 березня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

В задоволенні клопотання прокурора про призначення по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, запасного судді, - відмовити.

Копію цієї ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику, - до відома, та до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , - для виконання.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 04.01.2023 року о 14-00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3