ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/566/23 Справа № 213/2088/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.09.2022 року, у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0000066 від 06.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.09.2022 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше засудженого: 16.06.2020 року вироком Широківського районного суду в Дніпропетровській області за ст. 309 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 3 роки, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначено покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71, п. «б» ч. 1 ст. 72 КК визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 місяць. Вирішено долю речових доказів. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової технічної експертизи документів №СЕ-19/104-22/23971-ДД від 12.08.2022 року в розмірі 1321,46 грн.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , 05.08.2022 року, приблизно о 14:10 годині, керував автомобілем «ВАЗ 2109», сірого кольору із реєстраційним номером НОМЕР_1 », по автодорозі Р-74, за адресою: вулиця Автошлях Р-74 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, де був зупинений на Блок-пості працівниками поліції ВРПП КРУП. В ході перевірки документів, останньому було запропоновано надати посвідчення водія.

В цей час, у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел направлений на використання завідомо підробленого документу. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 є підробленим, оскільки він раніше придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, у невстановлений час зазначене посвідчення водія за допомогою Інтернет ресурсу, надав поліцейським сектору реагування патрульної поліції КРУП вищевказане посвідчення водія серії НОМЕР_2 , і таким чином використав завідомо підроблений документ.

У зв`язку з тим, що у співробітників поліції виникли сумніви щодо справжності наданого документу, який надав ОСОБА_7 , на місце було викликано СОГ ВП №7 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Так, 05.08.2022 року у період часу з 15:08 до 15:30 години, біля блок-посту, за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності двох понятих, в ході огляду місця події було вилучено підроблене посвідченні водія серії НОМЕР_2 заповнене на ім`я « ОСОБА_7 ».

Згідно висновку експерта №СЕ-19/104-22/23971-ДД від 12.08.2022 надана на експертизу бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_3 , заповнений на ім`я ОСОБА_7 , не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Усі зображення лицьового та зворотного боків посвідчення виготовлені способами струминного за допомогою знакосинтезуючих пристроїв типу струминного принтера, багатофункціонального апарата або копіра.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи кваліфікації дій та обґрунтованість засудження ОСОБА_7 вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413 КПК України, через незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до вимог ст.69-1 КК України, а також п.6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Вказує, що до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відніс щире каяття, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено, злочинними діями ОСОБА_7 матеріальної шкоди не заподіяно.

Вважає, що суд мав керуватись вимогами статті 69-1 КК України і призначити покарання не більше як дві третини максимального строку, а саме не більше як 1 рік 4 місяці обмеження волі.

Просить вирок змінити в частині призначеного покарання, вважати засудженим ОСОБА_7 за ч.4 ст.358 КК України до покарання у вигляді 1 року 4 місяців обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71, п.п.«б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2020 остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

На адресу Дніпровського апеляційного суду від захисника ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в частині доводів прокурора щодо необхідності призначення покарання ОСОБА_7 за правилами, передбаченими ст.69-1 КК України, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 69-1 КК України а також п.6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ці вимоги закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Верховний Суд України у правовому висновку щодо застосування ст.69-1 КК України своїм рішенням від 14.04.2016 констатував, що неможливість застосування положень ст.69-1 КК України до осіб, які вчинили злочини за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.1 ч.1 ст.66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, коли збитки або шкоду злочином заподіяно не було, порушує принцип справедливості, обмежує принципи рівності та індивідуалізації юридичної відповідальності, оскільки ступінь суспільної небезпечності злочинів без заподіяння збитків або шкоди значно нижчий, ніж злочинів, якими такі збитки або шкоду було заподіяно.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, визнав у повному обсязі. До обставин згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відніс щире каяття у вчиненому. Обставин згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Санкція ч.4 ст.358 КК України, передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Таким чином, в порушення вказаних вимог закону, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 за ч.4 ст.358 КК України максимальне покарання у виді 2 років обмеженням волі, не врахувавши вимоги положень ст.69-1 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає зміні із призначенням нового покарання, яке відповідно до ст. 69-1 КК України за своїм розміром не буде перевищувати 2/3 максимального строку обмеженням волі, передбаченого санкцією ч.4 ст.358 КК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пункт 4 ч.1 ст.413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, зміну судового рішення, є призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою, яку слід задовольнити, а вирок суду змінити в частині призначеного покарання та пом`якшити покарання обвинуваченому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.09.2022 року, у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0000066 від 06.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч.4 ст.358 КК України до покарання у вигляді 1 року 4 місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71, п.п.«б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2020 остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 місяць.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді