Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/4673/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 759/2924/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Уссурійськ Приморського краю російської федерації, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

за участі:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 грудня 2022 року задоволено клопотання прокурора і до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 17 лютого 2023 року включно.

Цією ж ухвалою ОСОБА_7 визначений розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, - 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 24810 гривень.

Таке рішення суд мотивував тим, що на даний час, при обґрунтованому висунутому обвинуваченні ОСОБА_7 , достатньо підстав вважати, що обвинувачений зможе і надалі ухилятися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), і на це вказують такі обставини, як характер протиправних дій, в яких він обвинувачується, мотиви вчинення кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_7 вже перебував у розшуку і стосовно нього застосувався запобіжний захід у виді домашнього арешту, що, в свою чергу, свідчать про наявність високого ступеню ризиків, що обвинувачений, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто в такий спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід судового розгляду та встановленню об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні. А тому, за сукупністю наведених обставин, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності, суд першої інстанції прийшов до переконання, що запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім для запобігання реалізації ним встановлених судом ризиків.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 грудня 2022 року, постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Вказує апелянт на те, що прокурором до заявленого клопотання не додано будь-якого документального підтвердження того, що ОСОБА_7 має можливість чи намір переховуватися від суду, а сама по собі тяжкість покарання, яка передбачена санкцією статті 309 КК України, не може бути єдиною виключною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки повинна розглядатися в сукупності з іншими обставинами.

За наведеного, наявності у ОСОБА_7 на утриманні малолітньої дитини, постійного місця проживання, захисник просить застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, який і забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи сторони захисту про наявність достатніх підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу надомашній арешт, є безпідставними.

Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 грудня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 17 лютого 2023 року включно.

Цією ж ухвалою визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в сумі 24810,00 гривень.

Суд першої інстанції, розглянувши клопотання сторони обвинувачення, вважав, що на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому ухвалив рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, зазначивши, що інший вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, які є досі реальними.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки вважає, що судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні клопотання прокурора, які стосуються обрання виду запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, водночас в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризику переховування від суду, то вони є безпідставними з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З врахуванням характеру висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні та всіх наявних даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вже перебував у розшуку в даному провадженні при застосовуванні до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який був порушений ОСОБА_7 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що існує висока вірогідність переховування обвинуваченого від суду і такий ризик є реальним та дійсним.

Апеляційний суд також зважає на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За вказаних обставин застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії, отже твердження сторони захисту про протилежне - є безпідставним.

Наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та родини, на чому наголошує сторона захист, не може слугувати дійсною гарантією відсутності у ОСОБА_7 наміру переховування від суду, як і не слугувало запобіжником вчинення злочинів у даному кримінальному провадженні. При цьому відомості щодо соціальних зв`язків обвинуваченого були предметом дослідження суду та обґрунтовано визнані недостатнім стримуючим фактором його поведінки.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як і підстав для обрання більш м`якого, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не встановила.

При цьому колегія суддів зважує і на те, що обвинуваченому при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою була визначена, як альтернативний запобіжний захід, застава в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, яка зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками. Розмір застави, з урахуванням інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та всіх даних про його особу, є справедливим.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене згідно норм кримінального процесуального закону та постановлене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, а доводи та твердження сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на що вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 грудня 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисникаОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 грудня 2022 року, якою до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 17 лютого 2023 року включно - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4