Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/386/2022 Справа № 641/1741/22
УХВАЛА
19 грудня 2022 року Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
підозрюваного ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця с. Первомайське, Первомайського району, Харківської області, інвалідності не має, не працює, не одружений, зі слів: близько 20 років перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
якому вручено письмове повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 1, ст. 115 КК України,
Сторона обвинувачення просить продовжити застосування запобіжного західу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», до 22.01.2023 року.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.10.2022 приблизно о 20 годині, ОСОБА_6 , перебував поблизу стадіону «Металіст», за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 65, де побачив раніше знайому йому ОСОБА_7 , яка була разом із ОСОБА_9 . В цей момент у ОСОБА_6 на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, обумовлених ревнощами до ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_6 взяв в праву руку, належний йому ніж, який мав при собі, та маючи намір, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_9 , підійшов ззаду до потерпілого, та скориставшись тим, що ОСОБА_10 його не бачить, усвідомлюючи, що наносить удари у життєво важливі органи, розуміючи, що від його дій можуть настати особливо тяжкі наслідки у вигляді позбавлення життя ОСОБА_10 , діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, та бажаючи настання зазначених наслідків, тримаючи ніж в правій руці за руків`я, наніс ОСОБА_10 два удари ножем в область грудної клітини, один удар ножем в область ягодиці та один удар ножем в область ноги.
Так, ОСОБА_6 виконав всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але смерть ОСОБА_10 не настала з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
22.10.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано відповідно до ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбачено ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Фактичний час затримання 22.10.2022 об 13.50.
22.10.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
25.10.2022 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.10.2022 року.
12.12.2022 року постановою керівника прокуратури Слобідської окружної прокуратури м. Харкова продовжено строк досудового розслідування строком до 22.01.2023 року.
Наявність обгрнтування підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину) повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: оглядом місця подій від 21.10.2022 року; оглядом місця подій від 22.10.2022; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України; допитом свідка ОСОБА_7 ; слідчим експериментом за участі свідка ОСОБА_7 , допитом потерпілого ОСОБА_9 ; слідчим експериментом за участі ОСОБА_9 та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.
Сторона обвинувачення у клопотанні вказує, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які є підставою, для продовження стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме - підозрюваний може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності. Враховуючи вищевикладені обставини, які в своїй сукупності свідчать про те, що з огляду на тяжкість інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, з метою подальшого виконання можливого винесеного стосовно ОСОБА_6 обвинувального вироку за вчинення злочину, передбаченого вищевказаною статтею Кримінального кодексу України вбачається ризик того, що він може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності, що вказують на наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, продовжує існувати та не зменшився ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, ОСОБА_6 відомо місце проживання свідків та потерпілого даного кримінального провадження, у зв`язку з чим підозрюваний може здійснити влип на останніх, зміна показань на користь підозрюваного унеможливить якісне проведення досудового розслідування та позбавить можливості притягти винну особу до кримінальної відповідальності у зв`язку з чим існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України;
Крім того, продовжує існувати та не зменшився ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити чинити кримінальне правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_6 , не працює, не має міцних соціальних зв`язків, та підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я, що вказує на наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовжити чинити кримінальне правопорушення в якому підозрюється п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 наполягали на задоволенні клопотання, вказуючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, наявність ризиків, визначених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.
Прокурор зазначив, що досудовим розслідуванням згідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України розглядалось питання, щодо застосування до ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та враховуючи, що останній не має міцних соціальних зв`язків, не працює та вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я, а тому не викликає довіри що належним чином виконуватиме обов`язки покладеного на підозрюваного, у випадку обрання до нього більш м`якого запобіжного заходу. Після скоєння злочину підозрюваний скрився з місця події та його встановлювали протягом доби, він знає адресу проживаня потерпілого та свідка. Є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру передчасно та його дії кваліфіковано не вірно за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Також вважав, що ризики зазначені в клопотанні, стороною обвинувачення не доведені, просив обрати запобіжний захід не зв`язаний з позбавленням волі. При цьому вмотивованих клопотань та документів на підтвердження своїх заперечень стороною захисту не надано.
Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав позицію захисника, заперечував проти задоволення клопотання.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Частиною 1 статті 12 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Нормами ч. 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. (п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України)
Згідно пункту 1 "с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення надані докази того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи років позбавлення волі, що свідчить про продовження застосування у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
В рішенні ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» від 04.10.2005 року, заява № 9190/03, § 58) зазначено, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
При цьому слідчий суддя зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
Також, існує ризик протиправного впливу з боку підозрюваного на потерпілого та свідків, яким відомо про обставини вчинення злочину.
Оцінивши доводи зазначені в клопотання та докази надані на їх обґрунтування, доводи сторін, які висловлені в судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеними прокурором існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК.
За таких обставин, клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим і підлягає задоволенню, незважаючи на виключний характер цього запобіжного заходу.
Відповідно до частини 1 статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Слідчий суддя, керуючись ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 при обранні запобіжного заходу, оскільки останньому повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 22 січня 2023 року - в межах строків досудового розслідування, передбачених ст. 219 КПК України, без визначення застави.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя- ОСОБА_12 ОСОБА_13