Провадження №: 1-кс/755/1753/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2022 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000464 та додані до нього матеріали,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
представника особи, щодо майна якої
вирішується питання, адвоката ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
20.09.2022 року до Дніпровського районного суду м.Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000464.
Відповідно до ст.35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду було визначено головуючого суддю ОСОБА_1 та передано їй матеріали 20.09.2022 року.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 28 квітня 2021 року в рамках кримінального провадження №0000464 від 17.09.2020 року був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до протоколу обшуку від 28.04.2021 року при обшуку були вилучені грошові кошти.
05.05.2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м.Києва постановив ухвалу про арешт майна по справі №752/25586/20. Відповідно до даної ухвали був накладений арешт на майно, а саме на: купюри номіналом сто доларів США у кількості п`ятдесят шість штук: LB70484492G; MB48725223D; MF82043517A; LK69389349F; LG57738894E; MB12131913C; LF18170712C; MF60764026A; LB27408979L; LL02017377D; LL02017376D; MB07840921М; LK35148493D; ME62992048B; LL65636230E; LF37341213E; LG96547386B; LE78560866B; PB13798634F; PB13798636F; PB13798602F; PB13798635F; PB32282186B; LF62623179B; MF33438342B; LB24376054K; PB13798631F; PB13798630F; PB13798633F; PB13798632F; HB82378593I; BB63686268B; FG75474005A; HF36188831B; BB63686267B; HH36544417A; BB63686266B; AE00966639; AB96055627; AD85483538A; HB05835463M; AB25906280E; HD51306496A; AB41517341K; KB59728042H; HB28342894R; LC37703899A; LB62024916V; LE28705585A; LA28396359B; LB11752124H; LB21175464W; LK16705768D; LB16325624A; LB96648997J; MH21296091A; купюру номіналом п`ятдесят доларів США у кількості одна штука: AB50926144F; купюру номіналом десять доларів США у кількості одна штука: NK06142513A; купюру номіналом п`ять доларів США у кількості одна штука: MB59234156D; купюри номіналом одна гривня у кількості десять штук; купюри номіналом дві гривні у кількості дві штуки; купюри номіналом двадцять гривень у кількості п`ятдесят штук; купюри номіналом п`ятдесят гривень у кількості чотириста вісім штук; купюри номіналом сто гривень у кількості чотири штуки; купюри номіналом двісті гривень у кількості сто штук; купюри номіналом тисяча гривень у кількості шість штук.
Під час обшуку власник даних коштів - ОСОБА_4 , зазначала, що дані грошові кошти належать особисто їй. На підтвердження даної позиції ОСОБА_4 надала для огляду договір купівлі-продажу нерухомості від 06.07.2020 року. Відповідно до даного договору був здійснений продаж квартири за суму 241900 гривень 00 копійок.
Таким чином ОСОБА_4 вважає, що вона повністю довела слідчим органам той факт, що грошові кошти, на які накладено арешт, жодного відношення до розслідування кримінального провадження, в рамках якого проводився обшук не мають.
Зазначені грошові кошти є особистою власністю ОСОБА_4 , яка в свою чергу жодного відношення до кримінального провадження не має. Зазначені грошові кошти направлялися на утримання двох неповнолітніх дітей та на сімейні витрати. Накладення арешту ускладнило фінансовий стан ОСОБА_4 .
Також, на думку заявника, відповідними органами не доведено, що вказані грошові кошти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення або можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження №0000464.
Крім того, заявник звертає увагу суду, що після того як органи ДФС втратили свої повноваження кримінальне провадження було передано до Дніпровського УП ГУ НП в м.Києві слідчому ОСОБА_6 . Процесуальне керівництво здійснює Київська міська прокуратура. Старший групи прокурорів ОСОБА_5 .
За таких обставин, на думку заявника, відпала потреба в залишенні обтяження на дані грошові кошти, у вигляді їх арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 05.05.2021 року (справа №752/25586/20; пр.№1кс/752/3837/21) у рамках кримінального провадження №0000464. А тому, на підставі наведеного, заявник просить клопотання задовольнити, а накладений арешт на майно скасувати.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав, викладених в ньому, просив його задовольнити. Крім того зазначив, що з моменту проведення обшуку, проведення допиту у якості свідка ОСОБА_7 та передання даної справи до Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві жодних процесуальних дій у даному кримінальному провадженні не вчинялось.
Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання. Крім того, прокурор зауважив, що вказаний арешт накладено слідчим суддею з метою забезпечення збереження речових доказів, є обґрунтованим та відповідає вимогам закону, оскільки є підстави вважати, що вказане майно є безпосереднім знаряддям злочину. Просив суд відмовити в задоволенні даного клопотання.

Вислухавши доводи заявника, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення даного клопотання, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Судом було встановлено, що Дніпровським УП ГУ НП у м.Києві, за процесуального керівництва Київської міської прокуратури, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000464, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2020 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.204 КК України.

Постановою слідчого з ОВС сьомого СВ РКП СУ ФР ГУ ДФС у м.Києві ОСОБА_8 від 28.04.2021 року вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , вказані грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000464.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 05.05.2021 року (справа №752/25586/20; пр.№1кс/752/3837/21) у рамках кримінального провадження №0000464, на майно, а саме на: купюри номіналом сто доларів США у кількості п`ятдесят шість штук: LB70484492G; MB48725223D; MF82043517A; LK69389349F; LG57738894E; MB12131913C; LF18170712C; MF60764026A; LB27408979L; LL02017377D; LL02017376D; MB07840921М; LK35148493D; ME62992048B; LL65636230E; LF37341213E; LG96547386B; LE78560866B; PB13798634F; PB13798636F; PB13798602F; PB13798635F; PB32282186B; LF62623179B; MF33438342B; LB24376054K; PB13798631F; PB13798630F; PB13798633F; PB13798632F; HB82378593I; BB63686268B; FG75474005A; HF36188831B; BB63686267B; HH36544417A; BB63686266B; AE00966639; AB96055627; AD85483538A; HB05835463M; AB25906280E; HD51306496A; AB41517341K; KB59728042H; HB28342894R; LC37703899A; LB62024916V; LE28705585A; LA28396359B; LB11752124H; LB21175464W; LK16705768D; LB16325624A; LB96648997J; MH21296091A; купюру номіналом п`ятдесят доларів США у кількості одна штука: AB50926144F; купюру номіналом десять доларів США у кількості одна штука: NK06142513A; купюру номіналом п`ять доларів США у кількості одна штука: MB59234156D; купюри номіналом одна гривня у кількості десять штук; купюри номіналом дві гривні у кількості дві штуки; купюри номіналом двадцять гривень у кількості п`ятдесят штук; купюри номіналом п`ятдесят гривень у кількості чотириста вісім штук; купюри номіналом сто гривень у кількості чотири штуки; купюри номіналом двісті гривень у кількості сто штук; купюри номіналом тисяча гривень у кількості шість штук, було накладено арешт.
Вказаний арешт накладено слідчим суддею з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки слідчим суддею при накладенні арешту встановлено, що майно, на яке просив накласти арешт прокурор, відповідає критеріям, визначеним ст.98, п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності з клопотанням про скасування арешту до суду, який його наклав.
Аналогічна позиція щодо застосування положень статті 174 КПК України наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №569/4374/16-ц та постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №362/392/16-ц.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Крім того, відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст.174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Згідно ч.1 ст.318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25 березня 1999 року). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року, "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року).
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
На підставі ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
З досліджених матеріалів клопотання вбачається, що прокурор, обгрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.171 КПК України, зазначив мету - забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, перетворення та відчуження.
Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час матеріали кримінального провадження не містять достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які посилався у клопотанні прокурор.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.
Доводи прокурора про відповідність вилученого майна, критеріям передбаченим ст.98 КПК України, не є безумовною підставою для накладання арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать лише від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовими доказами.
Разом з тим, за положенням ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи зазначене, а також те, що до теперішнього часу відсутні будь-які докази, що майно, а саме: грошові кошти, а саме: купюри номіналом сто доларів США у кількості п`ятдесят шість штук: LB70484492G; MB48725223D; MF82043517A; LK69389349F; LG57738894E; MB12131913C; LF18170712C; MF60764026A; LB27408979L; LL02017377D; LL02017376D; MB07840921М; LK35148493D; ME62992048B; LL65636230E; LF37341213E; LG96547386B; LE78560866B; PB13798634F; PB13798636F; PB13798602F; PB13798635F; PB32282186B; LF62623179B; MF33438342B; LB24376054K; PB13798631F; PB13798630F; PB13798633F; PB13798632F; HB82378593I; BB63686268B; FG75474005A; HF36188831B; BB63686267B; HH36544417A; BB63686266B; НОМЕР_1 ; AB96055627; AD85483538A; HB05835463M; AB25906280E; HD51306496A; AB41517341K; KB59728042H; HB28342894R; LC37703899A; LB62024916V; LE28705585A; LA28396359B; LB11752124H; LB21175464W; LK16705768D; LB16325624A; LB96648997J; MH21296091A; купюру номіналом п`ятдесят доларів США у кількості одна штука: AB50926144F; купюру номіналом десять доларів США у кількості одна штука: NK06142513A; купюру номіналом п`ять доларів США у кількості одна штука: MB59234156D; купюри номіналом одна гривня у кількості десять штук; купюри номіналом дві гривні у кількості дві штуки; купюри номіналом двадцять гривень у кількості п`ятдесят штук; купюри номіналом п`ятдесят гривень у кількості чотириста вісім штук; купюри номіналом сто гривень у кількості чотири штуки; купюри номіналом двісті гривень у кількості сто штук; купюри номіналом тисяча гривень у кількості шість штук, набуте кримінально-протиправним шляхом та є об`єктом протиправних дій, то існування правової підстави для арешту вказаного майна з метою забезпечення збереження речових доказів взагалі спростовується та свідчить про формальність постанови слідчого від 28.04.2021 року про визнання речовими доказами.
Таким чином, матеріали судової справи свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених обставин не доведено необхідність продовження застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Крім того, відповідно до пояснень представника власника майна адвоката ОСОБА_3 та прокурора, а також досліджених в судовому засіданні матеріалами клопотання з додатками встановлено, що до теперішнього часу органом досудового розслідування не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення будь-яку особу, не проводяться будь-які слідчі дії, ОСОБА_4 не має будь-якого процесуального статусу у даному кримінальному провадженні та застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна фактично обмежує її права.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Все вищевикладене свідчить про свавільне втручання у право володіння, користування та розпорядження власником вказаним майном та підтверджує обгрунтованість клопотання про необхідність скасування арешту, враховуючи, що на даний час потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження із зазначених вище підстав відпала.
Керуючись ст.ст. 8-9, 94, 98, 131-132, 170, 173-174 КПК України, слідчий суддя -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000464 задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 05.05.2021 року (справа №752/25586/20; пр.№1кс/752/3837/21) у рамках кримінального провадження №0000464, на майно, а саме на: купюри номіналом сто доларів США у кількості п`ятдесят шість штук: LB70484492G; MB48725223D; MF82043517A; LK69389349F; LG57738894E; MB12131913C; LF18170712C; MF60764026A; LB27408979L; LL02017377D; LL02017376D; MB07840921М; LK35148493D; ME62992048B; LL65636230E; LF37341213E; LG96547386B; LE78560866B; PB13798634F; PB13798636F; PB13798602F; PB13798635F; PB32282186B; LF62623179B; MF33438342B; LB24376054K; PB13798631F; PB13798630F; PB13798633F; PB13798632F; HB82378593I; BB63686268B; FG75474005A; HF36188831B; BB63686267B; HH36544417A; BB63686266B; AE00966639; AB96055627; AD85483538A; HB05835463M; AB25906280E; HD51306496A; AB41517341K; KB59728042H; HB28342894R; LC37703899A; LB62024916V; LE28705585A; LA28396359B; LB11752124H; LB21175464W; LK16705768D; LB16325624A; LB96648997J; MH21296091A; купюру номіналом п`ятдесят доларів США у кількості одна штука: AB50926144F; купюру номіналом десять доларів США у кількості одна штука: NK06142513A; купюру номіналом п`ять доларів США у кількості одна штука: MB59234156D; купюри номіналом одна гривня у кількості десять штук; купюри номіналом дві гривні у кількості дві штуки; купюри номіналом двадцять гривень у кількості п`ятдесят штук; купюри номіналом п`ятдесят гривень у кількості чотириста вісім штук; купюри номіналом сто гривень у кількості чотири штуки; купюри номіналом двісті гривень у кількості сто штук; купюри номіналом тисяча гривень у кількості шість штук.
Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження.
Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 15-40 годині 25 листопада 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1