Справа №592/2627/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1151/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 липня 2022 року, якою відмовлено у клопотанні про зарахування строку попереднього ув`язнення, -

ВСТАНОВИЛА:

До Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся засуджений ОСОБА_7 з клопотанням, у якому просить застосувати ст.71 КК України та впорядкувати строк покарання за сукупністю вироків, а також зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме період з 04.02.2014 року по 28.06.2021 року.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 липня 2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 .

Своє рішення суд першої інстанції мотивує тим, що засуджений не перебував під вартою до набрання законної сили вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 14.03.2014 року та термін затримання засудженого не є строком попереднього ув`язнення засудженого в розумінні ст.1 Закону України Про попереднє ув`язнення, а матеріали особової справи не містять будь-якого іншого вироку.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

В обгрунтування апеляційної скарги, засуджений ОСОБА_7 вказує, що відповідно до Закону України та Конституції України засудженим подаються документи, які є в нього на руках, а суд має право затребувати дані процесуальні документи з особової та кримінальної справи, що в свою чергу судом першої інстанції не було зроблено в повному обсязі, тому клопотання засудженого є необгрунтованим.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який просив скасувати ухвалу та задовольнити його клопотання, думку прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги - заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частина 1 ст.404КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог Закону.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що судом першої інстанції було встановлено, що вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 14.03.2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.121, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки.

Як вбачається з вищевказаного вироку суду ОСОБА_7 під час досудового і судового розгляду під вартою не перебував.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 11.03.2015 року скасовано звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з випробуванням і направлено для відбування призначеного покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 14.03.2014 року у виді позбавлення волі на строк 5 років.

16.02.2015 року ОСОБА_7 був оголошений у розшук.

На виконання вказаної ухвали ОСОБА_7 28.06.2021 року був затриманий, тобто був взятий під варту вже після набрання вироку суду законної сили.

Частиною 5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) передбачено, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, - також передбачено переведення строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі за вищезазначеним співвідношенням та переведення визначеного строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного ч.1 ст.72 КК України.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою, як запобіжний захід, обраний суддею, судом, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; д) перебування особи, що відбуває покарання в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Попереднє ув`язнення у розумінні ст.1 Закону України Про попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

У зв`язку з чим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін після набрання вироку законної сили відносно засудженої особи.

Що стосується впорядкування строку покарання за сукупністю вироків, то сам засуджений під час розгляду його клопотання зазначив, що він повністю відбув покарання в російській федерації і після відбування покарання був затриманий. Крім того, в особовій справі ОСОБА_7 відсутній інший вирок.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки засуджений не перебував під вартою до набрання законної сили вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 14.03.2014 року та термін затримання засудженого не є строком попереднього ув`язнення засудженого в розумінні ст.1 Закону України Про попереднє ув`язнення, а також матеріали особової справи не містять будь-якого іншого вироку.

За таких обставин, суд першої інстанції належним чином дослідив матеріали судового провадження, проаналізував нормативну базу законодавства України, в результаті чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування ухвали суду, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі, оскаржене судове рішення є належним чином обгрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 липня 2022 року, якою засудженому ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_8