ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/832/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/33/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника КНП ВСР ТЦРЛ-

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника Комунального некомерційного підприємства Великобірківської селищної ради «Тернопільська центральна районна лікарня»-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000041 від 23.02.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.

Накладено арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, на:

- ноутбук марки «Lenovo» із зарядним пристроєм та комп`ютерною мишкою;

- ноутбук марки «Asus» DCNOCV 142066503 із зарядним пристроєм та комп`ютерною мишкою;

- флеш носій SP 16GB;

- блокнот чорного кольору із рукописними даними, щодо прийому пацієнтів;

- три аркуші паперу з рукописним текстом, що містить інформацію про прізвища та ініціали пацієнтів;

- журнал обліку рентген знімків безкоштовних, які проводилися пацієнтам на 80 аркушах;

- журнал реєстрації пацієнтів, яким проводилася дентальна рентгенографія зубів на 96 аркушах;

- карту пам`яті «КІОХІА» на яку відкопійованно електронні файли в кількості 21 документ, що були виявлені на ноутбуці, який знаходився в кабінеті завідуючого стоматологічного відділення ОСОБА_8 ;

- 77 аркушів паперу на яких міститься інформація про вивантаження пацієнтів лікарем стоматологом ОСОБА_9 , які було виявлено та вилучено під час проведення обшуку 12.01.2023 року, в стоматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства Великобірківської селищної ради «Тернопільська центральна районна лікарня», що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, бул. Т.Г. Шевченка, 53.

В апеляційній скарзі представник КНП ВСР ТЦРЛ- ОСОБА_7 просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту.

Вказані вимоги мотивує тим, що вилучення майна під час обшуку проведено всупереч ухвалі слідчого судді від 10.01.2023 року, якою суд надав дозвіл слідчому на відшукування та вилучення листків щоденного обліку лікаря стоматолога (форма первинної облікової документації №037/0), інформації про кількість вивантажень лікарями стоматологічного відділення до центральної бази даних електронної системи охорони здоров`я лікарів стоматологів.

Зазначає, що накладення арешту на ноутбук «Lenovo» із зарядним пристроєм та комп`ютерною мишкою, ноутбук марки «Asus» із зарядним пристроєм порушує здійснення діяльності лікарів щодо вигрузки пацієнтів в Електронній системі охорони здоров`я, а також не зрозуміло, з яких підстав вони є доказами у вказаному провадженні.

Зазначає, що вилучене майно належить КНП ВСР ТЦРЛ, що в даному випадку є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна, тому мали бути надані документи на підтвердження права власності на вказані речі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який підтримав подану апеляційну скаргу і, з мотивів викладених у ній, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт на зазначене у скарзі майно, прокурора, який вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляцію такою, що задоволенню не підлягає, дослідивши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, №0000041 від 23 лютого 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 362 КК України, а саме, що медичні працівники стоматологічного відділення Комунального некомерційного підприємства Великобірківської селищної ради «Тернопільська центральна районна лікарня», яке знаходиться за адресою: м. Тернопіль, бул. Т.Г. Шевченка, 53, за попередньою змовою, здійснюють несанкціоновані дії з інформацією, яка обробляється в автоматизованих системах охорони здоров`я, вчинені особами, які мають право доступу до неї, а саме здійснюють фіктивне завантаження даних про кількість прийнятих пацієнтів.

Задовольняючи клопотання прокурора та накладаючи арешт на майно вказане у клопотанні, слідчий суддя виходив з того, що дане майно має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, в подальшому, може бути використане як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження та запобігання можливих ризиків щодо його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, для забезпечення повноти та всебічності розслідування кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно клопотання, метою даного арешту слідчим вказано, що такий необхідний для збереження речових доказів, тобто що встановлено п.1 ч.2 ст.170 КПК України, оскільки іншим чином неможливо отримати доступ до вказаного майна для проведення усіх необхідних експертиз, інших слідчих дій, а також з метою недопущення спотворення речового доказу або його відчуження.

Вирішуючи вказане клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя виходив з того, що воно необхідне для збереження речового доказу, майна, щодо якого є достатні підстави вважати, що є ризик його відчуження або спотворення.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1.збереження речових доказів; 2. спеціальної конфіскації; 3.конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4.відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до змісту ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 від 12.01.2023 року вилучене майно на підставі ухвали слідчого судді, суду від 12.01.2023 року визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Попри твердження апелянта - представника КНП ВСР ТЦРЛ- ОСОБА_7 , що КНП ВСР ТЦРЛ використовує вказані ноутбук «Lenovo» із зарядним пристроєм та комп`ютерною мишкою, ноутбук марки «Asus» із зарядним пристроєм у своїй діяльності, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що накладення арешту на вказане майно шляхом заборони на відчуження, користування та розпорядження даним майном, з метою забезпечення збереження речового доказу є цілком обґрунтованим.

В даному випадку, вирішуючи питання про накладення арешту на майно, слідчим суддею в повній мірі було дотримано вказаних вимог, дано вірну оцінки зазначеним вище обставинам, у зв`язку із чим було прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Твердження апелянта про те, що відсутні дані на підтвердження, що зазначене майно належить КНП ВСР ТЦРЛ, тому воно не підлягає арешту, апеляційний суд визнає безпідставним, оскільки у випадку, передбаченому ч.3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що має місце у даному випадку.

Також щодо доводів апелянта, що вилучення майна під час обшуку проведено всупереч ухвалі слідчого судді від 10.01.2023 року не підлягають задовленню з огляду на наступне.

Згідно ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Так із матеріалів провадження вбачається, що майно, яке було тимчасово вилучено під час проведення обшуку має відношення до розслідування вказаного кримінального правопорушення.

Крім того, як зазначила прокурор в судовому засіданні апеляційного суду, під час проведення обшуку в приміщенні КНП ВСР ТЦРЛ було виявлено три ноутбука. Разом з тим, доступ до інформації, яка у них містилася, був наданий працівникам поліції лише до одного з них і цю інформацію було отримано та скопійовано на місці проведення обшуку, однак до інформації, яка містилася у ноутбуках марки «Lenovo» із зарядним пристроєм та комп`ютерною мишкою та марки «Asus» DCNOCV 142066503 такого доступу працівникам поліції надано не було, у зв`язку із чим виникла необхідність у їх тимчасовому вилученні та накладенні на них арешту з метою отримання інформації для проведення досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слід зауважити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування по суті вірної ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що слідчим суддею в даному випадку не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону щодо порядку розгляду клопотання про арешт майна, про які стверджує апелянт.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляцію представника КНП ВСР ТЦРЛ-адвоката ОСОБА_7 - без задоволення. На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170-172, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Комунального некомерційного підприємства Великобірківської селищної ради «Тернопільська центральна районна лікарня»-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2023 року - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді