Справа № 754/7794/22
У Х В А Л А
Іменем України

17 листопада 2022 рокуДеснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

представників цивільного позивача ОСОБА_6 , ОСОБА_7
провівши підготовче судове засідання в м.Києві по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000046 від 07.03.2022 р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

працюючого на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву Троєщина) Деснянського УП ГУНП у м. Києві,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Деснянського районного суду м.Києва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 365 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб. На даний час продовжують існувати ризики, що обвинувачений спробує переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою.
Захисник заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, зазначивши, що прокурор не навів достатність ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, за наявністю яких обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою, а тому просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника і заперечував проти клопотання ппрокурора.

Потерпілі в судове засідання не з"явились надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого.

Представники цивільного позивача КО «Київмедспецтранс» Київської міської державної адміністрації поклали розгляд даного клопотання на розсуд суду.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог діючого законодавства тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимст..177 КПК України. Зокрема, судом має бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч.1ст.177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи обвинуваченого, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до ч.5ст.9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України.
Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Так у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено, що тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, про це ж вказується у п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу.
При цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти. При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя(Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії»).
Разом з тим, у контексті вказаних вище стандартів Європейського суду з прав людини, суд вважає що доводи прокурора відносно того, що лише подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, на даний час не можна вважати належно обґрунтованими.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на момент вчинення кримінального правопорушення мав постійне місце роботи, має постійне місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, судовому засіданні прокурором долучені всі докази сторони обвинувачення, допитані потрепілі, які в подальшому надали заяви до суду, щодо відсутності у них матеріальних і моральних претензій до ОСОБА_4 і не наполягали на суровості покарання останньому, що свідчить не тільки про зменшення, а і про те, що прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначених у його клопотанні.
З урахуванням вищевикладеного, обставин справи, суд вважає недоцільним збереження застосованого запобіжного заходу та приходить до переконання, що саме домашній арешт у виді заборони залишати житло у певний період доби, як запобіжний захід, забезпечить швидке та повне проведення судового розгляду, а також виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. З цією метою суд вважає доцільним покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
При вирішенні питання щодо часу перебування обвинуваченого під домашнім арештом протягом певного часу доби, суддею враховано доводи сторін щодо особи обвинуваченого, його стану здоров`я та соціальних зв`язків, у зв`язку з чим суддя приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно встановити заборону залишати житло у нічний час доби.
Відповідно до ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий: 1) негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово; 2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.
Керуючись вимогами ст. 177, 181, 331 КПК України,

УХВАЛИВ:
В клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою - відмовити.
Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши ОСОБА_4 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком два місяці, кожного дня з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. починаючи з 17.11.2022 року, тобто до 15 січня 2023 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до суду за кожним викликом;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.
- здати на зберігання до прокуратури свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду, негайно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.
Виконання даної ухвали покласти на Деснянське УП ГУ НП у м.Києві.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуруатури ОСОБА_3 .

Головуючий: