Провадження 1-кп/557/9/2023
Справа 557/621/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

номер кримінального провадження 0000045 від 15 травня 2022 року,

про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Витків Гощанського району Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, із середньою освітою, одруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2022 року приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник на побутовому ґрунті, умисно заподіяв для ОСОБА_7 два удари кулаком правої руки в область обличчя з лівої сторони, після чого ОСОБА_7 прикрила обличчя лівою рукою та ОСОБА_5 здійснив ще один удар кулаком правої руки в область обличчя, в результаті чого спричинив для останньої тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в лівій навколоочній ділянці, в лівій лобно-скроневій ділянці та на зовнішній поверхні середньої третини лівого передпліччя, які відповідно до висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість в інкримінованому йому правопорушенні визнав та не оспорював кваліфікацію дій. Вказав на те, що з метою захисту онука Вадима, якого образив син ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_10 , приїхав до подвір`я останньої, де для з`ясування обставин події, що відбулася між дітьми, викликав на розмову сина потерпілої. У ході розмови вибігла зі щіткою у руках ОСОБА_7 . ОСОБА_5 зазначив, що стукнув ОСОБА_7 у плече та забрав щітку, яку віддав дітям, а сам взявши велосипед, яким приїхав, почав іти, однак його наздогнала ОСОБА_7 та почала бити щіткою, на що він, відбиваючись вдарив її кулаком у лоб. Обвинувачений зазначив, що потерпіла висловлювала образи у сторону його родини, тому він не стримався у своїх діях, при цьому зазначив, що удари потерпілій були нанесені ним з метою захисту. У судовому засіданні 25 січня 2023 року обвинувачений попросив вибачення у потерпілої, вказав на те, що на даний час вже критично оцінює свої дії та розкаюється, при цьому просив його суворо не карати. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 визнав частково, зокрема в частині витрат, понесених на придбання ліків, які підтверджені наданими оригіналами чеків, на суму 1446 гривень та 256 гривень 50 копійок, і моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Окрім визнання своєї вини самим обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його винуватість стверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , у яких остання ствердила, що в ході з`ясування обставин конфлікту, який відбувався між її сином ОСОБА_10 та ОСОБА_5 у неї на подвір`ї, останній наніс їй правою рукою два удари в ліву частину голови, а коли вона закрилась лівою рукою, наніс удар у руку та попав по зубам. На крик потерпілої вибігла її дочка та прибігла сусідка ОСОБА_11 , а у подальшому вона викликала поліцію. ОСОБА_7 зазначила, що обвинуваченого не вибачила, щодо його каяття має сумніви, заявлений нею позов підтримує та при призначенні останньому покарання покладається на розсуд суду.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка вказала на те, що є сусідкою ОСОБА_7 . Остання зазначила, що коли через гавкіт собак та виск дітей вийшла на вулицю, то побачила, що ОСОБА_7 , взявши щітку, замахнулась на ОСОБА_5 , але удар не нанесла, оскільки останній своєю рукою такий зупинив, а кулаком іншої руки вдарив її по лобі. У подальшому потерпіла затулилась рукою та ОСОБА_5 наніс їй ще один удар, після чого та з рота "виплюнула кров". Свідок вказала на те, що події відбувалися на подвір`ї потерпілої, де також були її діти, а внук ОСОБА_5 був на дорозі.

Висновком судово-медичного експерта № 24 від 16 травня 2022 року за результатами проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , згідно з яким виявлені при обстеженні потерпілої тілесні ушкодження у вигляді крововиливів: в лівій навколоочній ділянці; в лівій лобно-скроневій ділянці; на зовнішній поверхні середньої третини лівого передпліччя, які згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Як зазначено у висновку, дані тілесні ушкодження виникли не менш як від трьох травматичних дій тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, могли утворитись в термін та за обставин, вказаних в постанові, а саме 14 травня 2022 року, виникнення даних тілесних ушкоджень у потерпілої внаслідок самовільного падіння з послідуючим контактуванням об якусь поверхню малоймовірне (арк. пр. 19).

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є такими, що доповнюють одне одного, належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Суд при цьому критично оцінює доводи обвинуваченого щодо самозахисту, оскільки такі в достатній мірі спростовується дослідженими судом доказами.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, вважає, що діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мало місце, дії обвинуваченого містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і становлять - умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, оскільки отримані потерпілою ОСОБА_7 тілесні ушкодження у відповідності до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена і він підлягає покаранню за його вчинення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 після конфлікту з потерпілою не вчиняв будь-яких дій для досягнення примирення з нею, вибачився за вчинене лише у останньому судовому засіданні, не намагався усунути негативні наслідки вчинених дій, відшкодувати шкоду.

Вказані дії обвинуваченого, на думку суду, не свідчать про його щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, про що зазначено в обвинувальному акті та на чому у останньому судовому засіданні було наголошено стороною захисту.

Разом з тим, прибуття на виклик слідчого та суду, свідчить про добросовісне ставлення та виконання обвинуваченим його обов`язку, як підозрюваного чи обвинуваченого, прибувати на виклики до слідчого та суду, а отже і про сприяння у з`ясуванні всіх обставин кримінального провадження.

Відповідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є проступком, дані про особу обвинуваченого, зокрема його похилий вік (арк. пр. 36-38), те, що останній раніше є несудимим (арк. пр. 39), не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра (арк. пр. 42), є пенсіонером, має позитивну характеристику за місцем проживання (арк. пр. 40), одружений, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що таке покарання обтяжують, а також думку потерпілої, яка обвинуваченого не вибачила, однак при призначенні покарання поклалась на розсуд суду.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд приходить висновку, що мета кари - виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства - не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, при цьому суд враховує майновий стан обвинуваченого, який отримує щомісячний дохід у виді пенсії, розмір якої становить - 2928,78 грн.

На переконання суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Крім того, до початку судового розгляду, в рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_7 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_7 зазначено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого їй завдано матеріальної шкоди на загальну суму 23 553 гривні 45 копійок, з яких: 1986 гривень 45 копійок - витрати на ліки, які були придбані нею за призначенням лікаря, 1105 гривень витрати пов`язані з проходженням МРТ, 480 гривень витрати за проїзд до м. Рівне та по самому місту, у зв`язку із поїздками на судово-медичну експертизу згідно постанови органу досудового розслідування, 20 000 гривень витрати, які будуть понесені у зв`язку із лікуванням зубів, що пошкодив ОСОБА_5 , внаслідок нанесення тілесних ушкоджень.

Окрім того, потерпіла вважає, що ОСОБА_5 своїми неправомірними діями завдав їй моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 40 000 гривень та яка полягає в тому, що від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла зазнала душевних хвилювань за себе і за своїх малолітніх дітей, які стали свідками події, частково втратила працездатність, можливість повноцінно утримувати своїх дітей, обробляти городи та якісно доглядати за домашнім господарством.

При вирішенні цивільного позову потерпіла просила також вирішити питання витрат на правову допомогу в сумі 4500 гривень.

Ухвалою суду від 30 серпня 2022 року цивільний позов прийнято до розгляду в даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_7 та її представник підтримали позов і просили його задовольнити повністю.

Цивільний відповідач ОСОБА_5 позов визнав лише в частині витрат, понесених на придбання ліків, які підтверджені наданими оригіналами чеків, на суму 1446 гривень та 256 гривень 50 копійок, а також визнав моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Захисник обвинуваченого щодо цивільного позову потерпілого зауважив, що відшкодуванню підлягає лише матеріальна шкода, яка прямо підтверджена оригіналами чеків, зокрема на суму 1446 гривень та 256 гривень 50 копійок, у зв`язку з чим ОСОБА_5 визнається позов у цій частині, а також моральна шкода в розмірі 1000 гривень, з огляду матеріальне становище обвинуваченого, який є пенсіонером та отримує пенсію у незначному розмірі. Що стосується витрат на лікування зубів в розмірі 20 000 гривень, то захисних зауважив, що такі ушкодження знаходяться поза межами обвинувачення, а тому до уваги прийматися не можуть, з приводу решти витрат зазначив, що такі не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому до стягнення не підлягають.

Суд, заслухавши думку учасників справи щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 у судовому засіданні, дослідивши докази, прийшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під час судового розгляду об`єктивно встановлено, що шкода здоров`ю потерпілої спричинена обвинуваченим ОСОБА_5 .

Натомість, потерпілою не надано належних та допустимих доказів щодо завдання їй матеріальної шкоди на суму 21 570 гривень 95 копійок (витрати на ліки, витрати пов`язані з проходженням МРТ, витрати, які будуть понесені у зв`язку із лікуванням зубів).

На переконання суду, такий наданий цивільним позивачем доказ на підтвердження її матеріальних витрат, як копія чека про купівлю ліків № 235109 від 23 травня 2022 року, не підтверджує того, що саме такі ліки були придбані та використані під час лікування ОСОБА_7 , зважаючи на відсутність в матеріалах справи оригіналу такого чека та призначення ліків лікарем. Це ж стосується і таких наданих ОСОБА_7 доказів на підтвердження своїх матеріальних витрат, що пов`язані з лікуванням, як копій акту наданих медико-діагностичних послуг від 18 травня 2022 року та чеку про їх оплату від цього ж числа.

Водночас понесені потерпілою витрати на придбання ліків згідно чеків № 237256 та № 237258 від 01 липня 2022 року на суму 256 гривень 50 копійок та 1446 гривень відповідно, ОСОБА_5 визнаються, а тому підлягають стягненню.

Що стосується стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої витрат, пов`язаних із лікуванням зубів, то суд зауважує, що розмір таких зібраними у кримінальному провадженні доказами не підтверджений та заподіяння таких обвинуваченому не інкримінується.

Тому, при оцінці доказів обґрунтованості позову про стягнення матеріальної шкоди в цій частині, суд визнає неналежним i недопустимим доказом надану директором ПП «ДОКТОРСТОМ» ОСОБА_12 довідку, яка містить інформацію про звернення ОСОБА_7 17 травня 2022 року за наданням медичної допомоги в ПП «ДОКТОРСТОМ», в ході якого лікування не проводилось.

Суд, надаючи таку оцінку означеному вище доказу, вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду кримінального провадження суду не були надані докази того, що під час проведення дізнання було проведено огляд потерпілої із залученням спеціаліста (стоматолога чи іншого лікаря), і що обов`язок доведення розміру завданої матеріальної шкоди покладається на потерпілу.

У зв`язку з цим, суд вважає, що цивільний позов потерпілої у частині стягнення з обвинуваченого означеної вище матеріальної шкоди є необґрунтованим, оскільки спричинена матеріальна шкода не підтверджена належними та допустимими доказами, що свідчить про те, що у задоволенні цивільного позову в цій частині необхідно відмовити.

Водночас суд вбачає підстави для часткового відшкодування з ОСОБА_5 на користь потерпілої вартості поїздки на судово-медичну експертизу в КЗ «Рівненське обласне бюро судово-медичної експертизи» РОР, в межах суми наданих проїзних документів, що становить 280 гривень.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_7 в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 40 000 гривень, суд зазначає наступне.

Положення ст.ст. 23 та 1167 ЦК України передбачають право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно приписів п.п. 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Такий висновок викладено у постанові Великої палати Верховного суду № 752/17832/14-ц, провадження № 14-538цс19 від 15 грудня 2020 року.

Оцінюючи у сукупності обставини, встановлені під час розгляду даного кримінального провадження, пояснення потерпілої, надані під час судового розгляду, та доводи, викладені нею у якості обґрунтування своїх вимог у мотивувальній частині цивільного позову, суд дійшов висновку, що в результаті кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, потерпіла перенесла біль та душевні страждання внаслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд враховує обставини вчиненого кримінального проступку, характер заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень, та їх наслідки, а також враховує матеріальне становище обвинуваченого, який є пенсіонером та особою похилого віку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

Вирішуючи питання відшкодування процесуальних витрат, суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Як зазначено у ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України).

На підтвердження витрат на правову допомогу потерпіла (цивільний позивач) надала копію договору про надання юридичних послуг № 12/22 від 23 червня 2022 року, укладеного між адвокатом ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які у п. 3 такого договору обумовили, що вартість послуг з договору визначається за домовленістю сторін, ордер від цього ж числа та копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльність ОСОБА_8 . Інших доказів на підтвердження понесених потерпілою (цивільним позивачем) витрат на правову допомогу в розмірі 4500 гривень, які остання просить стягнути з обвинуваченого, не надано.

У матеріалах справи відсутні документи, що містять розрахунок вартості за надану правову допомогу; опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках даного кримінального провадження відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору, якщо така оплата була проведена. Не обумовлено вартості наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і у самому договорі про надання юридичних послуг

За вказаних обставин суд вважає, що заявлені ОСОБА_7 витрати на правову допомогу не доведені документально, тому не підлягають задоволенню.

Інші процесуальні витрати та речові докази відсутні, запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 118, 120, 124, 128, 369-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 1982 гривні 50 копійок та моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень, всього 6 982 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 50 копійок.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

У задоволенні вимог ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_5 витрат на правову допомогу в розмірі 4500 гривень - відмовити.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1