Справа № 761/6645/23
Провадження № 1-кс/761/4571/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002520 від 14.11.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер 000- гаражний бокс площею 27.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер НОМЕР_1 - гаражний бокс площею 15.9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер НОМЕР_2 - гаражний бокс площею 34.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , які на праві приватної власності належать ТОВ «ФОРЕСТ-ІНВЕСТ» () та частини земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Коцюбинського, 12-А, площею 0, 1927 га., кадастровий номер :88:196:0077, на якій розміщені вказані об`єкти нерухомого майна із забороною вчиняти будь-які дії відносно вказаного майна, зокрема із забороною користуватись та розпоряджатись вказаними об`єктами нерухомого майна будь-якими особами та із забороною проводити будівельні роботи та здійснювати реконструкцію вказаного нерухомого майна.

Мотивуючи клопотання прокурор зазначає, що у провадженні відділу дізнання Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань№ 0002520 від 14.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено факт заволодіння земельною ділянкою, шляхом незаконного набуття права власності на об`єкти нерухомого майна - реєстраційний номер 000, гаражний бокс площею 27.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер НОМЕР_1 , гаражний бокс площею 15.9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер НОМЕР_2 , гаражний бокс площею 34.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно право власності на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 000, гаражний бокс площею 27.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 набуто на підставі договору купівлі-продажу с.н. 2850 від 14.11.2019, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , вказаний договір купівлі продажу укладено між ТОВ «КОМТЕК-РЕСАЙКЛІНГ» в особі директора ОСОБА_5 та ТОВ «ФОРЕСТ-ІНВЕСТ» в особі директора ОСОБА_6 .

Право власності на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 000, гаражний бокс площею 15.9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 набуто на підставі договору купівлі-продажу с.н. 2853 від 14.11.2019, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , вказаний договір купівлі продажу укладено між ТОВ «КОМТЕК-РЕСАЙКЛІНГ» в особі директора ОСОБА_5 та ТОВ «ФОРЕСТ-ІНВЕСТ» в особі директора ОСОБА_6 .

Право власності на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 000, гаражний бокс площею 34.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 набуто на підставі договору купівлі-продажу с.н. 2856 від 14.11.2019, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , вказаний договір купівлі продажу укладено між ТОВ «КОМТЕК-РЕСАЙКЛІНГ» в особі директора ОСОБА_5 та ТОВ «ФОРЕСТ-ІНВЕСТ» в особі директора ОСОБА_6 .

Внаслідок незаконної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна - реєстраційний номер 000, гаражний бокс площею 27.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер НОМЕР_1 , гаражний бокс площею 15.9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер НОМЕР_2 , гаражний бокс площею 34.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , було самовільно зайнято частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0, 1927 га., кадастровий номер :88:196:0077.

16.11.2022, на підставі ч. 1 ст. 98 КПК України, старшим дізнавачем відділу дізнання Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , винесено постанову про визнання речовим доказом об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер 000, гаражний бокс площею 27.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер НОМЕР_1 , гаражний бокс площею 15.9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер НОМЕР_2 , гаражний бокс площею 34.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , що знаходяться на частині земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0, 1927 га., кадастровий номер :88:196:0077, оскільки вказане нерухоме майно являється об`єктом кримінально протиправних дій.

Прокурор у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник ТОВ "ФОРЕСТ-ІНВЕСТ" у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання. Заяв, клопотань не надійшло.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні відділу дізнання Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань№ 0002520 від 14.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого від 16.11.2022 нерухоме майно реєстраційний номер 000- гаражний бокс площею 27.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер НОМЕР_1 - гаражний бокс площею 15.9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер 000-гаражний бокс площею 34.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , що знаходяться на частині земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0, 1927 га., кадастровий номер :88:196:0077, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002520 від 14.11.2022.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п.1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Водночас, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Разом з тим, в силу вимог ч. 5 ст. 173 КПК у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Однак, вважаю, що у задоволенні клопотання прокурора в частині заборони користуватись вказаними об`єктами нерухомого майна необхідно відмовити, оскільки прокурором не доведено у клопотанні необхідності задоволення зазначених вимог.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши додані до матеріалів клопотання докази, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити частково, оскільки вказане майно має значення для кримінального провадження та містить ознаки речових доказів, зазначених в ст. 98 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002520 від 14.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України,на об`єкти нерухомого майна, реєстраційний номер 000, гаражний бокс площею 27.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер НОМЕР_1 , гаражний бокс площею 15.9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер НОМЕР_2 , гаражний бокс площею 34.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , які на праві приватної власності належать ТОВ «ФОРЕСТ-ІНВЕСТ» () та частини земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Коцюбинського, 12-А, площею 0, 1927 га., кадастровий номер :88:196:0077, на якій розміщені вказані об`єкти нерухомого майна із забороною вчиняти будь-які дії відносно вказаного майна, зокрема із забороною розпоряджатись вказаними об`єктами нерухомого майна будь-якими особами та із забороною проводити будівельні роботи та здійснювати реконструкцію вказаного нерухомого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1