Справа № 461/4309/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/20/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 січня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,-

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, задоволено клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001248 від 01.04.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», на 60 діб, тобто до 03 березня 2023 року, без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням даної ухвали покладено на прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_10 .

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що ризики, які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу, продовжують існувати і на момент розгляду даного клопотання, зокрема, ОСОБА_6 , будучи обвинуваченим у вчиненні особливо тяжкого злочину може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; останній немає постійного місця проживання та реєстрації у м. Львові та області; тривалий час ніде не працює, відтак, не маючи засобів для існування може продовжувати злочинну діяльність для забезпечення своїх матеріальних умов проживання; дані про міцні соціальні зв`язки відсутні; зважаючи на тяжкість вчиненого та обставини інкримінованого злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності або пом`якшення своєї участі у злочині проти життя і здоров`я особи, існує високий ризик того, що обвинувачений, будучи на волі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

На вказану ухвалу захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що ухвала Галицького районного суду м. Львова від 03 січня 2023 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є незаконною і необґрунтованою, ґрунтується на неповному з`ясуванні обставин справи.

Зазначає, що копії клопотання прокурора про продовження дії строку запобіжного заходу ОСОБА_6 вручено не було, що суперечить ст. 184 КПК України.

Щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, то зазначає, що вказаному ризику може запобігти домашній арешт підозрюваного, який полягатиме в забороні залишати житло у нічний період доби або застава з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3 та 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказує, що на підтвердження міцних соціальних зв`язків обвинуваченого можна навести , що він мав місце постійного проживання на момент затримання, допомагає своїм дітям, опікувався пристарілими батьками.

Щодо перешкоджання досудовому розслідуванні іншим чином, то зазначає, що вказаному ризику може запобігти домашній арешт обвинуваченого, який полягатиме в забороні підозрюваному залишати житло у певний період доби або застава з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-5 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Підкреслює, що Конституційний суд України у рішенні № 14-рп/2003 від 08.07.2003 у справі № 1-23/2003 зазначив, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування не тільки взяття під варту, а й будь якого виду запобіжного заходу.

Також зазначає, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії").

Наголошує, що прокурор не обґрунтував належним чином кожен із зазначених в клопотанні ризиків з точки зору конкретності та достатності, не навів жодного доводу, чому щодо підозрюваного слід застосувати найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, чому саме цей запобіжний захід, а не більш м`який, такий як домашній арешт або застава не зможе запобігти описаним ним ризикам.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , виступ захисника - адвоката ОСОБА_7 про задоволення поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 щодо залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Встановлено, що на розгляді у Галицькому районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження № 0001248 від 01.04.2020 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, вірно врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, та, у випадку доведення винуватості, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, також те, що разом із суворістю можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним може схилити його також і до переховування від суду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що будь яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення та особи ОСОБА_6 не встановлено, а відтак існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання його під вартою.

Так, на переконання колегії суддів, обраний судом запобіжний захід у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумності, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, існують та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_6 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 січня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4