ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/376/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши 29 грудня 2022 р. у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року у задоволенні клопотання сторони захисту про застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою відмовлено. Задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави в сумі 52000 (п`ятдесят дві тисячі) грн. та покладенням на неї відповідних обов`язків у випадку її внесення.

Строк дії ухвали становить 60 днів і закінчується о 23 год. 59 хв. 02 лютого 2023 року.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваній запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Вважає, що слідчий суддя виніс необґрунтоване та незаконне рішення щодо підозрюваної ОСОБА_7 , не в повному обсязі дослідив наявність підстав для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Вважає, що ризики, які наведені у клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді, є загальними, абстрактними та не підтверджені доказами.

Зазначає, що твердження сторони обвинувачення щодо можливості переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, яке інкриміноване його підзахисній, не відповідає дійсності, оскільки згідно повідомлення про підозру ОСОБА_7 інкримінується вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, та у випадку доведеності її вини можливе призначення покарання у відповідності до ч. 3 ст. 68 КК України - двох третин максимального строку, а не 8 років, як зазначено у клопотанні. При цьому посилається на те, що підозрювана не має на меті ухилятися від органів досудового розслідування, а, навпаки, бажає сприяти у встановленні об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні.

Стверджує, що є необґрунтованим ризик того, що підозрювана ОСОБА_7 може впливати на свідків та потерпілих, схиляти їх до дачі неправдивих показань, а також відмовляти від надання таких показань в цілому, адже відсутні будь-які докази того, що існують свідки в даному провадженні, які безпосередньо вказують на такі обставини.

Звертає увагу на те, що підозрювана ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а отже обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є занадто суворим.

Наголошує на тому, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів того, що його підзахисна готується вчиняти інші злочини.

Заслухавши доповідь судді, підозрювану ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи із наступних підстав.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів справи, групою слідчих СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001907, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Верховною радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Поряд з цим, 15.03.2022 Верховною радою України прийнято Закон України № 2119-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб.

Згодом Указом Президента України ОСОБА_10 від 18.04.2022 №259/2022 строк дії воєнного стану в Україні з 25.04.2022 продовжено на 30 діб, тобто до 25.05.2022.

Поряд з цим, Указом Президента України ОСОБА_10 від 17.05.2022 №341/2022 строк дії воєнного стану в Україні з 25.05.2022 продовжено на 90 діб, тобто до 25.08.2022.

Далі, Указом Президента України ОСОБА_10 від 12.08.2022 №573/2022 строк дії воєнного стану в Україні з 25.08.2022 продовжено на 90 діб, тобто до 21.11.2022.

Також Указом Президента України ОСОБА_10 від 07.11.2022 №757/2022 строк дії воєнного стану в Україні з 16.11.2022 продовжено на 90 діб, тобто до 19.02.2023.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.12.2022 близько 12:15 год. у ОСОБА_7 , яка перебувала у приміщенні магазину «Сім 23» ТОВ «Клевер Сторс», що по вул. Коперника, буд. 1 у м. Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , яка раніше вчиняла умисні корисливі злочини проти власності, 05.12.2022 у період часу з 12 год. 15 хв. по 12 год. 53 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Сім 23» ТОВ «Клевер Сторс», що по вул. Коперника, 1, у м. Тернополі, під час введеного воєнного стану, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно - небезпечних наслідків, з корисливих мотивів та корисливою метою, діючи умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрала із стелажів продовольчі товари, а саме: цукерки «Toffelini» з шоколадною начинкою ТМ «Roshen» вагою 0,335 кг - вартістю 53,31 грн., цукерки «Oskar le Grand» Truff 4You 200 г виробник «Малбі Фудс» в кількості - 1 шт., вартістю 81,96 грн., цукерки «BARYLKI» зі смаком Віскі ТМ «E.Wedel» вагою 200 г - 1 шт., вартістю 113,10 грн., шоколад «Lacmi» з молочною начинкою Тірамісу та печивом ТМ «Roshen» - 1 шт., вартістю 84,46 грн., цукерки «Ptasie Mleczko» з вершковим смаком ТМ «E.Wedel» вагою 360 г - 1шт., вартістю 94.06 грн., шоколад «Cookie» з молочною начинкою з арахісом, печивом і какао ТМ «E.Wedel» вагою 290 г - 5 шт., вартістю 372,75 грн., шоколад «Milka» з карамельно-арахісовою начинкою і повітряним рисом виробник «Монделіс» вагою 276 г - 4 шт. вартістю 108,56 грн., за одиницю товару, шоколад «Мілка» молочний з начинкою чізкейк полуниця і печиво виробник «Монделіс» вагою 300 г в кількості - 1 шт., вартістю 108,56 грн., енергетичний напій «HELL RED GRAPE» в жестяній банці об`ємом 0,25 л - 2 шт., вартістю 19,50 грн., за одиницю товару, сидр «Somersbi» в пластиковій пляшці ТМ «Carlsberg» об`ємом 0,95 л 1 шт., вартістю 42,90 грн., цукерки жувальні «Mamba Tropics» асорті смаків, виробник «STORCK» вагою 79,5 г - 3 шт., вартістю 96,48 грн., молоко 2,5% жиру в пластиковій пляшці ТМ «Галичина» об`ємом 870 г 1 шт. вартістю 30,06 грн., що належать ТОВ «Клевер Сторс» (код ЄРДПОУ 38273126), які помістила у власну сумку.

Надалі, ОСОБА_7 , пройшовши повз касу та не розрахувавшись за продовольчі товари, попрямувала до виходу із приміщення магазину «Сім 23» ТОВ «Клевер Сторс», однак, виконавши усі дії, які вважала необхідними для завершення злочину до кінця, злочин не закінчила з причин, що не залежали від його волі, оскільки на виході із приміщення магазину була зупинена працівником магазину. Своїми діями ОСОБА_7 спричинила ТОВ «КЛЕВЕР СТОРС» майнову шкоду на суму 1 550,88 гривень.

05.12.2022 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06.12.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

07.12.2022 слідчий СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001907 від 05.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке слідчий суддя своєю ухвалою 07.12.2022 задовольнив.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вказаних вище обставин.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні «К. Г. проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому тлумачення поняття «обґрунтованість» буде залежати від усіх обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з необхідністю на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Виходячи з наведеного і надаючи оцінку матеріалам провадження, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 05.12.2022; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_11 від 05.12.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 05.12.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 05.12.2022; протоколом огляду із таблицями ілюстрацій від 05.12.2022; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.12.2022.

Колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Феррарі-Браво проти Італії» заява №9627/81 від 14 березня 1984 року, відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

При цьому колегія суддів зазначає, що на даній стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою відповідно до ч. 2 даної статті є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Окрім наявної обґрунтованої підозри слідчий суддя правильно врахував, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, наведені слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доведені прокурором в судовому засіданні, а саме: підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Надаючи оцінку можливості підозрюваній ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 розуміє, що у разі доведення її вини їй може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк більше 5 років, а тому є достатньо підстав вважати, що підозрювана з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами. У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім цього, у пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бекчієв проти Молдови від 04.10.2005 року зазначено, що ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Так, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштована, не має місця реєстрації, незаміжня, на утриманні дітей чи осіб похилого віку немає, що, на думку колегії суддів, свідчить про відсутність у неї міцних соціальних зв`язків і не унеможливлює існування ризику переховуватись від правоохоронних органів та суду.

Крім цього, як вбачається з матеріалів клопотання, в Тернопільському міськрайонному суді на розгляді перебувають обвинувальні акти відносно ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 393 КК України, а також згідно ухвали суду від 23.09.2022 останню було оголошено в розшук.

Вказані обставини дають підстави вважати, що підозрювана належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення та перевиховання не стала, а тому вона схильна до вчинення злочинів і може продовжити злочинну діяльність, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що доведеним є і ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, який полягає у процедурі отримання свідчень від осіб, які є потерпілими, свідками, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Тому твердження апеляційної скарги захисника підозрюваної про те, що дані ризики є не доведеними стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні та не підтверджені жодними доказами, спростовуються вищезазначеним.

Задовольняючи вказане клопотання слідчого, слідчий суддя, встановивши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення, врахувавши вагомість наданих доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_7 злочину, її репутацію, спосіб життя, майновий стан і відсутність офіційного місця роботи, дійшов обґрунтованого висновку, що відносно підозрюваної слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів також враховує рекомендації, надані Верховним Судом у листі від 03 березня 2022 р. №1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», в яких йдеться про те, що запровадження воєнного стану та збройної агресії щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, яка попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 р.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому колегія суддів наголошує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування по даній конкретній справі з урахуванням особи підозрюваної та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який навіть з урахуванням презумпції невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної, - підстав для застосування до ОСОБА_7 іншого, не пов`язаного з триманням під вартою запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

При цьому, застосувавши до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, особу підозрюваної ОСОБА_7 , її майновий стан, також дійшов вірного висновку щодо можливості визначення підозрюваній розміру застави в сумі 52000 грн., яка достатньою мірою гарантуватиме виконання покладених на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, однак не буде завідомо непомірною для неї.

Матеріали провадження не містять даних, які б унеможливлювали перебування підозрюваної під вартою.

З огляду на викладене слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких захисник підозрюваної просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Доказів на спростування висновків слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 309, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року про обрання підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 52000 грн. з покладенням на неї відповідних обов`язків у випадку її внесення, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________ __________________ _______________

ОСОБА_2 І ОСОБА_14 І ОСОБА_15