Справа №333/5862/22
Провадження №1-кс/333/1745/22
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2022 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання слідчого Відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001695 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
22 листопада 2022 року слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про арешт майна.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 22.11.2022 до відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 18.11.2022 приблизно о 18 годині 00 хвилин, шахрайським шляхом, заволоділа клапаном високого тиску, трьома упаковками підгузок та формою для випікання, тим самим спричинила потерпілій майнову шкоду на загальну суму 8 630 гривень. Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що вона через свій мобільний телефон зайшла до мобільного додатку «Вайбер», познайомилась з невідомим, як в подальшому з`ясувалось ОСОБА_6 , який здійснює перевозки речей з м. Запоріжжя до тимчасово окупованої території смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області. 18.11.2022 приблизно 18 годині 00 хвилин, потерпіла ОСОБА_5 зустрілась з гр. ОСОБА_6 та передала останньому речі, які він повинен був доставити її знайомій ОСОБА_7 до тимчасової окупованої території, але на теперішній час ОСОБА_6 речі не доставив, на зв`язок з потерпілою та її знайомою не виходить, що свідчить про незаконне заволодіння ОСОБА_6 майном ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 користується сім-картами оператора мобільного зв`язку «Водафон», з абонентським номером ( НОМЕР_1 ). 22.11.2022 у період часу з 19.00 год. до 20.00 год., слідчим слідчого відділення відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області проведено огляд мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi», моделі «9А», у корпусі чорного кольору, з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Водафон», з абонентськими номерами ( НОМЕР_1 ) та ( НОМЕР_2 ), IMEI (1): НОМЕР_3 , IMEI (2): НОМЕР_4 , серійний номер: НОМЕР_5 , у силіконовому чохлі чорного кольору та банківської картки «monobank», № НОМЕР_6 , що належить гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який користується мобільним телефоном ( НОМЕР_7 ) та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який у подальшому вилучено та упаковано до паперового конверту.

У ході досудового розслідування встановлено, що під час огляду належному ОСОБА_6 мобільного телефону виявлено, що у мобільному додатку «Вайбер», знаходяться листування, які містять інформацію, яка підтверджує взяття останнім на себе зобов`язань щодо забезпечення доставки речей до обумовленого місця.

22.11.2022 слідчим слідчого відділення відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області вищезазначене майно визнано речовими доказами та передано до камери зберігання речових доказів відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУП в Запорізькій області.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Таким чином, з метою збереження речових доказів та враховуючи те, що вилучене майно, може зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, і на даний час існує реальна загроза, що особа, якій належать вказані речі, з метою уникнення відповідальності, а також перешкоджання встановлення істини по кримінальному провадженню, може будь-яким шляхом позбутися зазначеного майна, у тому числі яке має доказове значення, чим створить перешкоди для здійснення досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, а також те, вилучене відповідає критеріям, зазначеним у частині другій ст.167 КПК України, та у зв`язку з чим необхідно на вказане майно накласти арешт, із забороною його відчуження та використання.
Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву в якій просить розглядати клопотання за його відсутності на його задоволенні наполягає.
Вивчивши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22.11.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України (кримінальне провадження №0001695). До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження і долучені документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

З огляду за зміст клопотання слідчого зазначені у клопотанні речі, які було оглянуто а в подальшому вилучено у громадянина ОСОБА_6 , що належать останньому, є в розумінні ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами, правовий режим зберігання яких регламентується ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою: забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ст.170 КПК України, для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно.

Враховуючи вищевикладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності і співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст.16, 98, 170-175 КПК України,слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001695 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, задовольнити повністю.
Накласти арешт на майно, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», моделі «9А», у корпусі чорного кольору, з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Водафон», з абонентськими номерами ( НОМЕР_1 ), ( НОМЕР_2 ), IMEI (1): НОМЕР_3 , IMEI (2): НОМЕР_4 , серійний номер: НОМЕР_5 та банківську картку «monobank», № НОМЕР_6 , що належить гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який користується мобільним телефоном ( НОМЕР_7 ) та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту проголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_8 ОСОБА_9