Справа № 953/993/23
н/п 1-кс/953/1781/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши увідкритому судовомузасіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу 09/5 Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001418 від 21.11.2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннь (злочинів), передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

06.03.2023 до суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу 09/5 Харківської обласної прокуратури прокурором ОСОБА_8 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001418 від 21.11.2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннь (злочинів), передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що на початку вересня 2022 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 вступив у злочинний зговір з ОСОБА_5 з метою збагачення за рахунок іншої особи, шляхом нападу на ОСОБА_10 . З цією метою вони розподілили між собою обов`язки під час нападу на останнього, а також приготували зброю та вибрали місце для скоєння кримінального правопорушення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 20.11.2022 приблизно о 06.30 ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , знаходячись в Харківській області, Харківського району поряд з садовим товариством «Оргтехніка 2», де мешкав ОСОБА_10 , здійснили напад на останнього в ході якого ОСОБА_5 здійснив постріл зі зброї, яку мав при собі, в потерпілого, завдавши останньому тілесні ушкодження від яких ОСОБА_10 помер. Після чого ОСОБА_5 зник з місця злочину на автомобілі ОСОБА_10 «Toyota Lend Cruiser prado" білого кольору д.н. НОМЕР_1 .

Вказане правопорушення 21.11.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001418 відповідно за ознаками кримінальних правопорушеннь злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

11 січня 2023 року о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

11 січня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушеннь злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, а саме умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянню смерті іншій людині з корисливих мотивів, та розбої, тобто нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: протоколами огляду місця події від 23.11.2022, 11.01.2023 та 12.01.2023, протоколами допиту та слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 від 12.01.2023, протоколом огляду предметів - відеозапису з камер спостереження, аналізом трафіків операторів мобільного зв`язку ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , відповідно до якого в день вчинення злочину останні перебували в районі базової станції місця мешкання потерпілого.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.01.2023 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком до 11.03.2023 включно.

Відповідно до постанови першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 03 березня 2023 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 11 квітня 2023 року.

11.03.2023 строк застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується, однак закінчити досудове розслідування у зазначений строк не видається за можливе, оскільки у кримінальному провадженні необхідно: отримати висновки раніше призначених молекулярно-генетичної, балістичної, судово-імунологічної експертизи, за результатами проведених слідчих дій вирішити питання щодо призначення додаткових експертиз, встановити усіх можливих свідків події, вирішити питання щодо остаточної кваліфікації дій ОСОБА_9 та ОСОБА_5 та виконати інші процесуальні дії, направлені на завершення досудового розслідування, підготувати документи та виконати з підозрюваним, захисниками та потерпілими вимоги ст.ст. 290-291 КПК України, надати їм достатній час для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі та розшукових дій, які необхідні для закінчення досудового розслідування у даному провадженні.

Необхідність продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Метою та підставами продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, про наявність доказів причетності до вчинення підозрюваним ОСОБА_5 особливо тяжкого кримінального правопорушення, що є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винуватим, ОСОБА_5 загрожує покарання за особливо тяжкий злочин у вигляді позбавлення волі до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна; вік та стан підозрюваного дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування; не дивлячись на те, що раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався.

Вказані ризики підтверджуються такими фактичними обставинами.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується, тим, що злочини, які інкримінуються ОСОБА_5 є особливо тяжкими злочинами проти життя та здоров`я особи а також проти власності, та у випадку визнання останнього винним за фактом умисного вбивства, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічним позбавленням волі, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також, обґрунтованість цього ризику полягає в тому, що останній офіційно не працевлаштований, не одружений, це у своїй сукупності свідчить про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, можливість зміни ним місця проживання, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду на території України та за її межами чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на цей час у вказаному кримінальному провадженні не знайдено та не вилучено знаряддя вчинення злочину (автоматичну зброю), яка у подальшому, при її знаходженні може бути речовим доказом у провадженні. У зв`язку з чим, перебуваючи на свободі підозрюваний може їх знищити, сховати або спотворити, що призведе до втрати речових доказів у кримінальному провадженні.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину ОСОБА_5 , наявністю іншого підозрюваного ОСОБА_9 , якому відомі обставини вчинення злочину, і який надав свідчення стосовно ОСОБА_5 . У зв`язку з чим, при обранні більш м`якого запобіжного заходу, останній буде мати можливість впливати на нього з метою спонукання змінити показання, чим перешкоджатиме встановленню всіх обставин кримінального правопорушення.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень спосіб та засоби, наявні усі підстави вважати, що перебуваючи на свободі підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність, з мотивів помсти, тим самим вчинити інший тяжкий чи особливо тяжкий злочин, відносно інших осіб.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість обвинуваченого свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

В свою чергу, застосування більш м`яких запобіжних заходів створить в очах суспільства уяву безкарності та свавілля, та неспроможність правоохоронних органів захистити пересічних громадян.

Продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.

Так, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення незаконного впливу на свідків іншого підозрюваного та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Все вищезазначене дає органу досудового розслідування достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, у подальшому може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою ефективності у розслідуванні даного кримінального провадження, з дотриманням вимог ст. 2 КПК потреба у продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим, винятковим запобіжним заходом, зумовлюється переліченими ризиками у сукупності з тяжкістю інкримінованого йому насильницького злочину.

Зазначені обставини виправдовують потребу в ізоляції підозрюваного ОСОБА_5 на час досудового розслідування, що є можливим лише у разі тримання його під вартою, а інші запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Прокурор, слідчий в судовому засіданні підтримали зазначене клопотання в повному обсязі, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні причетність до скоєного визнав частково, пояснив суду, що умислу на скоєння вбивства ОСОБА_10 у нього не було, а також повідомив, що на його адресу неодноразово від ОСОБА_10 надходили погрози вбити його. Ці погрози підозрюваний пов`язує зі своєю колишньою роботою у правоохоронних органах (приблизно три роки ОСОБА_5 працював оперуповноваженим податкової міліції). Маючи на меті припинити надходження погроз на свою адресу, ОСОБА_5 вирішив зустрітись із потерпілим та змусити його припинити погрожувати йому. З цією метою підозрюваний ОСОБА_5 взяв із собою на зустріч з потерпілим автоматичну зброю, яку зі слів підозрюваного він отримав, коли розпочалось вторгнення російський військових, у м. Харкові. Шлях прямування потерпілого йому повідомив ОСОБА_9 , також ОСОБА_9 привіз його до місця на околиці м. Харкова, приблизно в жовтні листопаді о 06-00 годині ранку, на виїзді до Безлюдівки. з метою зупинити автомобіль потерпілого він поклав деревину на дорогу, потерпілий зупинився, вийшов з автомобілю, вони почали спілкуватись під час спілкування, потерпілий пішов на нього, а він вирішив його припугнути, але автомат Калашнікова став несподівано стреляти, після того як він пересмикнув затвір. Потім він завантажив тіло потерпілого, сів за кермого транспортного засобу на якому приїхав потерпілий, відвіз його тіло до іншого місця де і залишив. Автомобіль потерпілого залишив біля станцї метополітену Масельського, у дворах. ОСОБА_9 поїхав за ним на автомобілі Шевроле, який належить його цивільній дружині. Автомат викинув в річку в районі ХТЗ. Коли 20.11.2022 підозрюваний зустрівся із ОСОБА_10 , вбивати останнього наміру у нього не було. Як зазначив у своїх показах ОСОБА_5 , він хотів лише шляхом залякування потерпілого автоматичною зброєю змусити його припинити погрожувати йому. За словами підозрюваного ОСОБА_5 постріл у ОСОБА_10 стався випадково. Заперечує щодо продовження дії запобіжного заходу, оскільки має постійне місце проживання, вперше притягається до кримінальної відповідальності, ризики не обґрунтовані, просить обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 проти продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, зазначив, що пред`явлена підозра не є обґрунтованою, органом досудового розслідування не вірно кваліфіковано дії його підзахисного. Також не доведено належними доказами наявність ризиків, стороною обвинувачення не доведено не можливість застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, на підставі чого просив обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, слідчого які наполягали на задоволенні клопотання, захисника, підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, є доведеними.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно бути розглянуте згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Частиною 5 ст. 199 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , слідчий суддя керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків та спливу строків досудового розслідування.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Судом встановлено, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 11 квітня 2023 року, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 13 січня 2023 року, якою підозрюваному обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, з урахуванням обставин, що по справі необхідно провести ряд слідчих дій, а саме: отримати висновки раніше призначених молекулярно-генетичної, балістичної, судово-імунологічної експертизи, за результатами проведених слідчих дій вирішити питання щодо призначення додаткових експертиз, встановити усіх можливих свідків події, вирішити питання щодо остаточної кваліфікації дій ОСОБА_9 та ОСОБА_5 та виконати інші процесуальні дії, направлені на завершення досудового розслідування, підготувати документи та виконати з підозрюваним, захисниками та потерпілими вимоги ст.ст. 290-291 КПК України, надати їм достатній час для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі та розшукових дій, які необхідні для закінчення досудового розслідування у даному провадженні не є можливим.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, а саме умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянню смерті іншій людині з корисливих мотивів, та розбої, тобто нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 інкримінованих злочинів.

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Співставлення негативних для обвинуваченого наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

У свою чергу сторона захисту не змогла навести достатні аргументи того, щоб взагалі виключити такий ризик.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих, іншого підозрюваного, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від відповідних осіб, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих, іншого підозрюваного існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб або використовуючи свій авторитет на свідків потерпілих, іншого підозрюваного з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

При оцінці доводів прокурора про існування ризику знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слушними є доводи, що на цей час у вказаному кримінальному провадженні не знайдено та не вилучено знаряддя вчинення злочину (автоматичну зброю), яка у подальшому, при її знаходженні може бути речовим доказом у провадженні. У зв`язку з чим, перебуваючи на свободі підозрюваний може їх знищити, сховати або спотворити, що призведе до втрати речових доказів у кримінальному провадженні.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень спосіб та засоби, може у цілому характеризувати особу та її не здатність дотримуватись правових приписів, дає наявність підстави вважати, що перебуваючи на свободі підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність, з мотивів помсти, тим самим вчинити інший тяжкий чи особливо тяжкий злочин, відносно інших осіб.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, однак підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики.

Вирішуючи клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує відомості про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, майновий та сімейний стан, а саме те, що він, раніше не судимий, проживає в цивільному шлюбі, має постійне місце проживання, зі слів має на утриманні неповнолітню дитину.

Приймаючи до уваги ризики, які продовжують існувати, конкретні обставини провадження та наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 особливо тяжких злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України за вчинення яких можливе призначення покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, а також характер та ступінь суспільної небезпечності вказаного кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про який просила сторона захисту, на думку слідчого судді, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на належному виконанні підозрюваним процесуальних обов`язків.

Суд враховує відомості про особу підозрюваного, проте, вказані обставини не спростовують висновку суду про неможливість запобігти зазначеним вище ризикам у разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи учасників, суд прийшов до висновку, що всі зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що єдиним запобіжним заходом, адекватним особі підозрюваного, здатним забезпечити його належну поведінку та запобігти встановленим ризикам, є тримання під вартою.

За таких обставин клопотання про подовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

З огляду на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та керуючись правилом п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 492 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу 09/5 Харківської обласної прокуратури прокурором ОСОБА_8 по кримінальномупровадженню,внесеному доЄдиного реєструдосудових розслідувань № 0001418 від 21.11.2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 36 (тридцять шість) діб в межах строку досудового розслідування, тобто до 11 квітня 2023 року включно в ДУ «Харківській слідчий ізолятор».

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 11 квітня 2023 року

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1