Справа 556/557/23
Номер провадження 1-кп/556/79/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт Володимирець, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000031 від 27 січня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Салехард, Ямало-Ненецького автономного округу російської федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, раніше судимого: 21.12.2017 Мелітопольським міськрайсудом Запорізької області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в сумі 850 грн.

Засудженого: 20.12.2019 Мелітопольським міськрайонним судомЗапорізької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст.75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 листопада 2020 року ОСОБА_4 скасовано звільнення від відбування покарання та направлено для відбування покарання призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20.12.2019 в місця позбавлення волі строком на 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 11.10.2018 по 20.12.2019 з розрахунку день за два.

Знову засудженого: 18.11.2021 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20.12.2019 року та остаточно призначено строк покарання у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі. Зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11.10.2018 по 20.12.2019, на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Відбуває покарання у ДУ «Полицька виправна колонія (№76)».

Початок строку відбування кримінального покарання:11.01.2021.

Кінець строку відбування кримінального покарання: 02.03.2024.

За ст. 391 КК України,-

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2021 за ч.2 ст. 185, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду від 20.12.2019. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.10.2018 по 20.12.2019, відбуваючи покарання у ДУ "Полицька виправна колонія (№76)", систематично порушував встановлений режим відбування покарання, за що дванадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Зокрема, 17.01.2023, засуджений ОСОБА_4 допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, за що постановою начальника державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» від 26.01.2023 був поміщений до дисциплінарного ізолятору.

В подальшому, 27.01.2023, о 06 годині 20 хвилин, начальником державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» полковником внутрішньої служби ОСОБА_6 в присутності членів дисциплінарної комісії у складі першого заступника начальника державної установи «Полицька виправна колонія (№76) підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , начальника оперативного відділу державної установи «Полицька виправна колонія (№76) підполковника внутрішньої служби ОСОБА_8 , в.о. заступника начальника державної установи «Полицька виправна колонія (№76) із соціально-виховної та психологічної роботи майора внутрішньої служби ОСОБА_9 , в.о. заступника начальника установи з ІКРЗ старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_10 , дано встановлену законодавством вказівку засудженому ОСОБА_4 , який у вказаний день був черговий по камері згідно графіку чергування на січень 2023 року і був забезпечений необхідним інвентарем (віником, совком, відром з теплою водою, шваброю, ганчіркою, гумовими рукавицями, фартухом) приступити згідно розпорядку дня установи і ДІЗО/ПКТ до прибирання камери №5.

Однак, всупереч вимог частини 5 статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, неодноразово висловлену законну вимогу начальника державної установи «Полицька виправна колонія (№76)», засуджений ОСОБА_4 , умисно, протиправно, без поважних на те причин, маючи можливість виконати дане розпорядження (по стану здоров`я працездатний, забезпечений засобами індивідуального захисту та відповідними матеріалами), у відкритій, демонстративній та вираженій у зухвалій формі категорично відмовився виконувати поставлені перед ним вимоги.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом останнього року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) або переводилась на більш суворий режим відбування покарання, засуджений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 391 КК України.

02 березня 2023 року між прокурором Вараської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами вказаної угоди, обвинувачений повністю визнав свою вину у зазначеному діянні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме: за ст.391 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2021 призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

На призначення зазначеного покарання обвинувачений погодився.

Відповідно до угоди, обвинуваченому відомо та зрозуміло, що згідно із вимогами ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку. Йому також роз`яснено та є зрозумілими, визначені п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, підстави для апеляційного оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода про визнання винуватості, а також підстави для касаційного оскарження відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468, ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник у підготовчому судовому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання. При цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст 391 КК України в обсязі підозри, з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною, ОСОБА_4 цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені прокурором та судом.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ст. 391 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України є рецидив злочину.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені абзацами 1 і 3 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому засіданні, що ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України , за якими належить призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.391 КК України, а також призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, оскільки злочин вчинено ним після постановлення попереднього вироку, однак до повного відбуття призначеного покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2021, за яким невідбута частина покарання становить 1 рік, у відповідності до правил, встановлених ч.1 ст.71КК України, суд приходить до висновку, що при призначенні покарання за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2021.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази, вирішити відповідно до ст.100 КПК України. Керуючись статтями100, 314, 373, 374, 474-475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02 березня 2023 року, укладену між прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000031 від 27.01.2023 за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України і призначити покарання: 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2021 - призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Речові докази: оптичний носій інформації компакт диск "СD-R" Axent 52X, 700MB 80 min - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1