Справа № 183/5745/22
№ 1-кс/183/864/23

У Х В А Л А
01 березня 2023 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області
На обґрунтування скарги захисник посилався на те, що у відповідності до договору про надання правової допомоги № 26/098-2022/2 від 26.09.2022 р. він здійснює захист ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
17 грудня 2022 року слідчим Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровські області ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 260 КК України.
Повідомлення про підозру може бути оскаржено, у відповідності до вимог п.10 ч.1 ст. 303 КПК України.
Захисник зазначив у скарзі, що вважає повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 17.12.2022 р. про скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 260 КК України підлягає с касуванню, з нижченаведених підстав.
Статтею 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для повідомлення особі про підозру, а саме:
1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;
3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно до вимог ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
Статтею 277 КПК України визначено, що повідомлення про підозру, крім іншого, має містити такі відомості: стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;
Повідомлення про підозру від 17 грудня 2022 року не містить безпосереднього об`єкту (предмету), об`єктивної сторони (місця, часу, способу), обстановки, знаряддя злочину, наслідки, причинно-наслідкового зв`язку, суб`єктивної сторони (мотиву та мети).
Також, не зазначено, відносно якої конкретної особи чи осіб ОСОБА_4 було вчинені протиправні дії, коли саме, у який спосіб були вчинені зазначені дії.
Навіть, якщо припустити доведеність перебування ОСОБА_4 у вересні 2014 року у складі незаконних збройних формувань, дії останнього підлягають кваліфікації за ч.2 ст. 269 КК України.
В той же час, наявні докази того, що ОСОБА_4 разом із своєю дружиною та дитиною у період з квітня 2014 року по березень 2015 року проживав разом з батьками у м. Новомосковську Дніпропетровської області.
Незважаючи на те, що стороною захисту подавалися клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які підтверджують факт перебування ОСОБА_4 у м. Новомосковську, проте, слідчий не вчинив відповідних процесуальних дій стосовно клопотання.
Враховуючи наведене, у скарзі захисник ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на вимоги ст.ст. 303, 304, 307 КПК України, просив суд:
В судове засідання заявник захисник ОСОБА_3 не з`явився, у своїй заяві просив суд розглядати скаргу за його відсутності.
В судове засідання підозрюваний ОСОБА_4 не з`явився.
Слідчий Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровські області та прокурор в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про місце, дату і час розгляду скарги.
Частиною 3 ст. 304 КПК України визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Враховуючи заяву захисника про розгляд скарги за його відсутності, вважаю за можливе розглянути скаргу по суті.
Неявка слідчого та прокурора також не є перешкодою для розгляду скарги.
Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали, долучені до скарги, приходжу до нижченаведеного.
17 грудня 2022 року слідчим Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровські області ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 260 КК України, повідомлення про підозру погоджено прокурором Новомосковської окружної прокуратури.
Постановою слідчого від 17 грудня 2022 року ОСОБА_4 оголошено у розшук.
У відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:
-повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно статті 307 КПК України,
1. За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
2. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;
1-1) скасування повідомлення про підозру;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
У зв`язка уз наведеним, захисник ОСОБА_3 має право звернутися до суду в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 із скаргою на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні.
По суті скарги, приходжу до наступних висновків.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Так, у відповідності до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;
7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
2. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст. 277 КПК України.
Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.
Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).
У тому разі, якщо при повідомленні про підозру порушені зазначені вище процесуальні норми, можливо прийти до висновку про про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.
В той же час, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Згідно з положеннями ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.
На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
Водночас в рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.94 суд навів важливий критерій обґрунтованості підозри та її відмежування від кінцевого обвинувачення. Суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що необхідні для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення. При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
Встановлено, що слідчим у повідомленні про підозру зазначено стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у тому числі зазначенням обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.
Отже, при розгляді скарги встановлено, що за своїм змістом повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України, слідчим суддею не встановлено порушення слідчим порядку, визначеного ст. 278 КПК України.
У зв`язку із вищевикладеним, приходжу до висновку про необґрунтованість скарги, у зв`язку з чим, у задоволенні скарги належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в :
Копію ухвали направити заявнику, Новомосковському районному відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровські області, Новомосковській окружній прокуратурі.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвалу складено та проголошено о 17:00 год. 01 березня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1