Справа № 362/5036/22
Провадження № 1-кп/362/644/22
ВИРОК

Іменем України

20.12.2022 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000413 від 21.10.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Застугна Обухівського району Київської області, українець, громадянин України, освіта середня, працює без укладення трудової угоди різноробочим в ТОВ «ЛІРА», неодружений, зареєстрований у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше засуджений 10.09.2021 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням з встановленням іспитового строку два роки,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

21.10.20222 близько 15:00 год. ОСОБА_4 прибирав блокпост, що у с. Пезп`ятне Обухівського району Київської області, у польовий місцевості, де під кущем знайшов паперовий згорток, всередині якого був пакет з прозорого безбарвного полімерного матеріалу із пазовою застібкою з порошкоподібною речовиною білого кольору. Достовірно знаючи, що це психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, придбав зазначену речовину шляхом привласнення знайденого. Потім поклав амфетамін до внутрішньої лівої кишені одягнутої на нього куртки, чим розпочав незаконно його зберігати для власного вживання без мети збуту.

Цими діями ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання психотропних речовин усвідомлюючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечний характер своїх умисних дій, посягнув на встановлений законом порядок обігу наркотичних речовин та охорону здоров`я населення всупереч положенням ст. ст. 12, 15, 19, 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

Цього ж дня о 19:26 год. у с. Кулібаба Обухівського району Київської області по вул. Першотравнева, поблизу буд. № 55, ОСОБА_4 зупинили працівники поліції, затримали його у порядку ст. 298-2 КПК України і у ході проведення особистого обшуку у внутрішній кишені куртки виявили паперовий згорток з прозорим безбарвним полімерним пакетом з пазовою застібкою, всередині якого містилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка в присутності понятих вилучена та опечатана належним чином.

Надана на дослідження порошкоподібна речовина блідо-рожевого кольору містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якого обмежено, - амфетамін. Загальна маса амфетаміну в речовинах складає 0,648 г.

Амфетамін з вищезазначеною масою є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, та перевищує встановлені невеликі розміри (до 0,15) і не перевищує встановлені великі розміри (від 1,5 г.) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Список № 2 психотропних речовин обіг яких обмежено» в «Таблиці» Наказу № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу».

Обвинувачений ОСОБА_6 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Він повністю погодився з його кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті. Пояснив, що того дня повертався з роботи додому, вирішив прибрати на блокпосту. Там знайшов паперовий згорток, розгорнув його. Розумів, що всередині. Згорток поклав до кишені і пішов додому. Майже біля його будинку його зупинили працівники поліції, яким відразу добровільно видав знайдений згорток. Розуміє наслідки вчиненого та що вчинив це на іспитовому терміні. Щиро розкаявся у скоєному, пообіцяв не вчиняти схожого у майбутньому, просив суд суворо не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, речового доказу і процесуальних витрат, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога і у лікаря психіатра не перебуває, з посередніми характеристиками за місцем проживання, з виключно позитивними характеристиками за місцем праці, раніше судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд не вбачає.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 10.09.2021 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням з встановленням іспитового строку два роки. Покарання за цим вироком не відбув.

Таким чином, даний злочин вчинений обвинуваченим у період іспитового строку за вищезгаданим вироком суду, а тому при обранні міри покарання ОСОБА_4 необхідно застосовувати вимоги ч. 1 ст. 71 КК України і призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком, оскільки засуджений після постановлення вироку і до повного відбуття покарання скоїв новий злочин.

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та беручи до уваги, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, суд дійшов висновку, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

З цих підстав суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту, із застосуванням ст. ст. 71, 72 КК України, частково приєднавши невідбуте винним покарання за попереднім вироком суду, як достатнє для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Так, відповідно до правової позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо повторного звільнення від відбування покарання у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, яка викладена у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 752/2269/18 та у постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 127/10266/19, вказано, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Розподіл процесуальних витрат суд вирішує в порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2021, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання у порядку виконання вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили, що зданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області відповідно до квитанції № 240 від 12.11.2022, - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_7 ОСОБА_8