Справа № 522/820/23
Провадження по справі № 1-кс/522/246/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000038 від 10.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні ВП № 2 ОРУП №1 ГУНП в м. Одеса ГУНП України в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 10.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.01.2023 року о 20:40 годині водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 здійснюючи рух по вул. Разумовська у м. Одесі з боку вул. Старопортофранківська в напрямку вул. Сєрова, напроти буд. №10/12 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину вул. Разумовська рухаючись з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переході.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_5 був доставлений до КНП «МКЛ №11» ОМР з діагнозом: перелом основи черепу, забій головного мозку, субдуральна гематома, перелом лопатки, госпіталізований.

09.01.2023 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був оглянутий автомобіль Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 , який в наступному був вилучений та поміщений на спеціальний майданчик тимчасового утримання автотранспорту № 6 ГУНП в Одеській області, за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Аеропортівська, буд. 27А.

10.01.2023 року автомобіль Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Автомобіль «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 04.08.2006 року УДАІ ГУ МВС України в м. Київі, належить: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Таким чином автомобіль «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 , є тимчасово вилученим майном, яке необхідно дослідити шляхом проведення авто-технічної та транспортно-трасологічної експертиз.

Якщо транспортні засоби будуть перебувати у володінні осіб, які зацікавлені в кінцевому рішенні у кримінальному провадженні або до нього буде доступ сторонніх осіб, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може слугувати втратою доказової бази у провадженні.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті майна, а тому прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судове засідання не з`явився, згідно наданої заяви, підтримав подане клопотання, просив провести розгляд клопотання за його відсутності.

Володілець автомобіля «Mitsubishi Lancer» - ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду клопотання, згідно наданої заяви слідчого.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні ВП № 2 ОРУП №1 ГУНП в м. Одеса ГУНП України в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000038 від 10.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, що автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 , може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, тому мають значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

КПК у частині четвертій статті 173 визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження прав особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. При цьому, суд враховує, серед іншого, суспільну небезпеку можливого кримінального правопорушення, його специфіку, тяжкість.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна. Що стосується прав та законних інтересів власників майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є обтяжливими для них.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Також, слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати заборону користування та розпорядження майном, зважаючи на встановлені ризики приховування, знищення майна, яке є речовими доказами.

Накладення арешту на майно не є припиненням або позбавленням права власності на нього.

Метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речового доказу у кримінальному провадженні та з метою проведення експертиз.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання та накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно.

Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на автомобіль Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 04.08.2006 року УДАІ ГУ МВС України в м. Київі, належить: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Після проведених необхідних судових експертиз та досліджень вказані транспортні засоби повернути власникам, для наступного відповідального зберігання в якості речових доказів відповідно до норм КПК України.

Виконання ухвали покласти на слідчого ВП № 2 ОРУП №1 ГУНП в м. Одеса ГУНП України в Одеській області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , або інших слідчих з групи у кримінальному провадженні №0000038 від 10.01.202 року.

Копії ухвали слідчого судді надати старшому слідчому ВП № 2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , для надання до Регіонального центру МВС України в Одеській області (м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_10

25.01.2023