24.11.22 Провадження 1кп-932/95/22
Справа 932/2205/22
УХВАЛА
Іменем України
24 листопада 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
за участю:
обвинуваченої ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000103, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -
ВСТАНОВИВ
У провадженні Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. Щодо обвинуваченої ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 29.09.2022 року продовжений на строк шістдесят днів, тобто до 27.11.2022 року включно.
Прокурором заявлене клопотання про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_5 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб з тих підстав, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна, вона проживає в м. Запоріжжі, тобто поза межами Дніпропетровської області, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, а тому існують ризики, що ОСОБА_5 може ухилитися та переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашнього арешту, вважав недоцільним, оскільки інші більші м`які запобіжні заходи, з урахуванням введеного на території України воєнного стану, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та процесуальних рішень.
Захисник адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 та змінити запобіжний захід на інший більш м`який з тих підстав, що прокурором не доведена наявність вказаних ним ризиків, не надано доказів їх існування, а вказані ризики перелічені формально, оскільки обвинувачена, до обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не порушувала умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, постійно з`являлася на виклики до слідчого та суду, вона ніяким чином не може незаконно впливати на свідків, так як від свідків та іншого обвинуваченого не надходило заяв або повідомлень щодо впливу з боку обвинуваченої на них. Крім того, ОСОБА_5 має постійне місце проживання у м. Запоріжжі, має на утриманні неповнолітню дитину, а також неофіційно працювала майстром манікюру, тобто мала постійне джерело доходу.
Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання захисника і просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 до розгляду кримінальної справи по суті на строк шістдесят діб, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити, виходячи з наступного.
У відповідності до ст.331 КПК України за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.
Згідно зі ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, положення якої передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, спотворити чи приховати документи і речі, які мають доказове значення у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення і при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; данні щодо особистості міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, вік, наявність постійного місця роботи, репутацію, та інші відомості.
ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна, вона проживає в м. Запоріжжі, тобто поза межами Дніпропетровської області, вона офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, а також з урахуванням стадії процесу, коли свідки обвинувачення не допитані, а матеріали кримінального провадження у тому числі протоколи допиту зазначених осіб відкриті стороні захисту, письмові та речові докази не досліджені, реально існують обґрунтовані ризики, що ОСОБА_5 може ухилитися та переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків або іншим чином буде перешкоджати кримінальному провадженню.
Суд вважає, що ризики, які враховувалися судом при обранні обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого останній обвинувачення, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправного діяння, в якому вона обвинувачується, її особистості, що виправдовує тримання обвинуваченої під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.Також суд враховує, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Твердження сторони захисту, що не існує ризиків того, що обвинувачена буде ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, оскільки вона має міцні соціальні зв`язки, не порушувала обов`язки, покладені на неї судом при обранні їй запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не має заяв від свідків щодо незаконного впливу на них з боку обвинуваченої, суд не вважає підставою на даній стадії процесу для зміни запобіжних заходів обвинуваченій на іншій більш м`який або домашній арешт, так як вищезазначені доводи з урахуванням тяжкості та обставин кримінального правопорушення, серйозності обвинувачення, суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченій у разі доведеності її провини, не свідчать про наявність у останньої перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду та не перешкоджати здійсненню кримінального провадження, та не являються достатньою підставою для застосування обвинуваченій на даній стадії процесу більш м`якого запобіжного заходу, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченої та запобігти вищезазначеним ризикам.
На підставі викладеного суд, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора і продовження застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший більш м`який відмовити.
З урахуванням положень ст.ст. 182, 183 КПК України, та вищевикладених обставин, суд вважає необхідним залишити без змін визначену обвинуваченій ОСОБА_5 заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124050 гривень з визначеними обов`язками, передбаченими ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 132, 176, 177, 178, 183, 194, 331, 336, 350, 372, 615 КПК України, суд ,-
ПОСТАНОВИВ
Клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_5 на інший більш м`який відмовити.
Продовжити застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб, тобто до 22 січня 2023 року включно.
Залишити без змін визначену заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124050 гривень, з визначеними обов`язками, передбаченими ст. 194 КПК України.
На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1