ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 642/1815/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/334/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваного ОСОБА_8 належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 14 02 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14 02 2023 року клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. задоволено.

ОСОБА_8 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, до 14.04.2023.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного - ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору в задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на відсутність заявлених в клопотанні ризиків. Просить врахувати, що ОСОБА_8 раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце мешкання, дружину та сина 2009 року народження. Його батько, пенсіонер та страждає онкологічним захворюванням, має тяжкі хвороби, а мати є інвалідом другої групи за загальним захворюванням.

Захисник вважає, що органом досудового розслідування не доведена добровільність дій ОСОБА_8 та не доведено , що був такий орган, як «ГП Балаклейское лесное хозяйство» та це, що цей орган був органом влади, що ОСОБА_8 приймав рішення про прийняття на роботу працівників підприємства, забезпечував виконання обов`язків зі здійснення підбору кадрів, які мали забезпечувати діяльність новоствореного незаконного органу, надавав вказівки підлеглим йому працівникам щодо організаційної роботи підприємства, виконував адміністративно-господарські обов`язки щодо організації заготівлі та реалізації деревини, яка в подальшому використовувалася військами рф для облаштування бліндажів та фортифікаційних споруд, від імені незаконно створеного органу влади директора «ГП Балаклейское лесное хозяйство», яка знаходилась на складах ДП «Ізюмське лісове господарство» та перебувала на балансі підприємства .

На думку захисника жодних ризиків не існує, оскільки у суду немає законних підстав вважати, що ОСОБА_8 буде переховуватися від суду, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення істини по справі. Свідки вже допитані слідством, а ризик продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_8 підозрюється чи вчинити інше кримінальне правопорушення не підтверджено жодним доказом.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Підозрюваний в судове засідання не з`явився, був відповідно до вимог, зазначених в ч.1 ст. 135 КПК України належним чином повідомлений про дату та час та місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді за відсутністю підозрюваного, оскількице відповідає вимогам ст.401 КПК України, так як апеляційна скарга захисника підозрюваного не стосується погіршення становища підозрюваного.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, а також думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що слідчими Другого слідчого відділу ТУ ДБР в Харківській області проводилось досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000514 від 27.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні проводилось слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, що в межах територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м. Харкова.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти у кримінальному провадженні скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

З урахуванням викладеного, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 283, п. 9 ч. 1 ст. 615 КПК України 21.12.2022 до Ленінського районного суду м. Харкова було направлено для розгляду обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні.

29.09.2022 стосовно ОСОБА_8 Київським районним судом м. Полтави обрано запобіжний захід тримання під вартою, строк якого 22.11.2022 слідчим суддею Київського районного суду м. Полтави продовжено до 28.12.2022, у подальшому після надходження вищевказаного обвинувального акту до суду суддею Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 у ході проведення попереднього судового розгляду 23.12.2022 розглянуто клопотання сторони обвинувачення щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання стосовно ОСОБА_8 , було задоволено та строк дії запобіжного заходу продовжено до 20.02.2023.

Як встановлено органом досудового розслідування, в період часу з кінця липня 2022 року (більш точна дата органом досудового розслідування не встановлена) по 23 вересня 2022 року ОСОБА_8 , будучи громадянином України, займаючи посаду помічника лісничого ДП «Ізюмське лісове господарство», будучи працівником правоохоронного органу України, протиправно, умисно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, без отримання будь-яких вказівок від керівництва Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за вказівкою невстановлених в ході досудового розслідування представників окупаційної влади, самовільно став виконувати організаційно-розпорядчі обов`язки, керуючи діяльністю незаконно створеного на базі ДП «Балаклійське лісове господарство» підприємства «ГП «Балаклейское лесное хозяйство» Военно-гражданской администрации Балаклейского района Харьковской области», надаючи вказівки підлеглим щодо організації роботи підприємства а також адміністративно-господарські обов`язки щодо заготівлі та реалізації деревини, яка знаходилась на складах ДП «Ізюмське лісове господарство» та перебувала на балансі підприємства.

У подальшому на підставі розпорядження невстановлених в ході досудового розслідування представників окупаційної влади ОСОБА_8 , будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, дав невстановленим в ході досудового розслідування представникам окупаційної влади свою згоду та добровільно, без будь якого примусу, зайняв посаду директора незаконного органу виконавчої влади «ГП «Балаклейское лесное хозяйство» Военно-гражданской администрации Балаклейского района Харьковской области» та продовжив у період часу з кінця липня 2022 року по 23.09.2022 (більш точна дата під час досудового розслідування не встановлена) виконувати обов`язки директора незаконно створеного органу виконавчої влади «ГП «Балаклейское лесное хозяйство» Военно-гражданской администрации Балаклейского района Харьковской области».

В період часу з кінця липня 2022 року (більш точна дата під час досудового розслідування не встановлена) по 23.09.2022, ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою розташування структурного підрозділу ДП «Ізюмське лісове господарство», у приміщенні якого здійснював свою діяльність незаконно створений орган виконавчої влади «ГП «Балаклейское лесное хозяйство» Военно-гражданской администрации Балаклейского района Харьковской области» за адресою: Харківська область, м. Балаклія, вул. Партизанська, 8, будучи громадянином України, розуміючи протиправність своїх дій, діючи умисно та протиправно, виконував організаційно-розпорядчі обов`язки, керуючи незаконним органом влади «ГП «Балаклейское лесное хозяйство» Военно-гражданской администрации Балаклейского района Харьковской области», створеним на тимчасово окупованій території міста Балаклія Харківської області, приймав рішення про прийняття на роботу працівників підприємства, забезпечував виконання обов`язків зі здійснення підбору кадрів, які мали забезпечувати діяльність новоствореного незаконного органу, надав вказівки підлеглим йому працівникам щодо організації роботи підприємства а також виконував адміністративно-господарські обов`язки щодо організації заготівлі та реалізації деревини від імені незаконно створеного орану влади «ГП «Балаклейское лесное хозяйство» Военно-гражданской администрации Балаклейского района Харьковской области», яка знаходилась на складах ДП «Ізюмське лісове господарство» та перебувала на балансі підприємства.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Обвинувачення ОСОБА_8 прокурор підтверджував зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема: матеріалами другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (вих. № 742вн/15-03-2 від 18.08.2022), що містять відомості про перехід на бік ворога службових осіб Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, які стали підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку кримінального провадження; матеріалами ЖЄО № 2572 від 27.09.2022, згідно яких під час проведення фільтраційних заходів на деокупованій території Харківської області встановлено, що ОСОБА_8 під час тимчасової окупації м. Балаклія Харківської області надавав допомогу у вигляді господарської діяльності воєнізованим формуванням держави-агресора; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.09.2022, в ході якого свідок зазначила, що у серпні 2022 року за місцем її мешкання прийшов в.о. лісничого ДП «Балаклійське лісове господарство» ОСОБА_8 та колишній бухгалтер вказаного підприємства ОСОБА_11 . ОСОБА_8 в усній бесіді повідомив, що представниками окупаційної влади його було призначено на посаду директора лісгоспу. Після цього запропонував свідку вийти на роботу у новоствореному лісгоспі на посаду прибиральниці, на що остання відмовилась. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_11 забрали у свідка ключі від приміщень лісгоспу. Також свідок повідомила, що ОСОБА_8 , проводив збори працівників лісгоспу, під час якого довів до працівників інформацію щодо призначення його окупаційною владою на посаду директора новоствореного лісового господарства; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 28.09.2022, під час якого свідок повідомила, що від працівників лісгоспу їй стало відомо про призначення окупаційною владою ОСОБА_8 на посаду директора лісового господарства та про початок роботи підприємства «на окупаційну владу»; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 28.09.2022, під час якого останній повідомив, що у серпні 2022 був присутнім на зборах працівників ДП «Балаклійське лісове господарство», на яких ОСОБА_8 оголосив колективу, що окупаційною владою він призначений головним у лісовому господарстві. Також ОСОБА_8 повідомив працівникам, що вони мають написати нові заяви про прийом на роботу до лісового господарства; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 23.08.2022, який повідомив, що від працівників лісових господарств області йому стало відомо, що окупаційною владою на посаду директора ДП «Балаклійське лісове господарство» призначено в.о. лісничого вказаного підприємства ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 23.08.2022, яка повідомила, що від її матері, яка мешкає у м. Балаклія Харківської області їй стало відомо, що окупаційною владою ОСОБА_8 призначено на посаду директора ДП «Балаклійське лісове господарство» та він разом з рядом інших працівників лісового господарства перейшли працювати у лісове господарство, яке розпочало свою діяльність під керівництвом окупаційної влади; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 26.09.2022, який повідомив, що ОСОБА_8 наприкінці липня 2022 року проводив збори колективу лісового господарства, на яких повідомив, що він особисто неодноразово ходив до представників окупаційної влади, в т.ч. до голови військової адміністрації м. Балаклія, який поставив ОСОБА_17 завдання відновити роботу лісового господарства та його господарської діяльності. Також свідок повідомив, що в поведінці ОСОБА_8 , не було ознак того, що він діє під будь-яким примусом. Крім цього свідок повідомив, що батько ОСОБА_8 ОСОБА_18 також тісно співпрацював з окупаційною владою та був призначений директором створеного окупаційною владою підприємства КП «Балаклійський жилкомсервіс»; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 26.09.2022, який в цілому підтвердив свідчення ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 26.09.2022, який повідомив, що в серпні 2022 біля приміщення ДП «Балаклійське лісове господарство» зустрів ОСОБА_8 , який повідомив, що представниками окупаційної влади йому поставлено задачу відновлення господарської діяльності підприємства, запуску цеху переробки та діяльності щодо заготівлі деревини. Яку саме ОСОБА_8 посаду зайняв у лісгоспі, останній свідкові не повідомляв; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 18.10.2022, який повідомив, що ОСОБА_8 на початку серпня 2022 року проводив збори працівників лісового господарства, на яких повідомив, що окупаційною владою він призначений директором лісового господарства. Також ОСОБА_8 повідомив працівникам, що для прийому на роботі у новостворене лісове господарство вони мають написати відповідні заяви на його ім`я та на ім`я голови тимчасової військової адміністрації окупаційної влади; протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 18.10.2022, який повідомив, що в серпні 2022 року ОСОБА_8 почав працювати керівником лісового господарства за окупаційної влади та запропонував свідкові зайняти посаду начальника цеху переробки деревини. Також ОСОБА_8 під час розмови зі свідком повідомляв, що українська влада уже в м. Балаклія не повернеться ніколи та те, що м. Балаклія увійде до складу рф. Також ОСОБА_8 проводив збори працівників лісгоспу, на яких повідомив, що отримав вказівку від окупаційної влади на початок всіх видів господарської діяльності лісогосподарського підприємства. Також на вказаних зборах ОСОБА_8 повідомив, що з вересня працівники лісового господарства отримуватимуть заробітну плату в грошовій одиниці «російський рубль»; іншими показаннями свідків та матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Звернувшись до слідчого судді Ленінськогорайонного суду м. Харкова з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , прокурор посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки на теперішній час ризики не змінились та продовжують існувати, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .

Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, прокурор вважав, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування і в подальшому, від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджував зібраними в кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання. Враховуючи тяжкість покарання за скоєний ним злочин та особу підозрюваного, вважав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Задовольняючи вказане клопотання прокурора, слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України та вважав доведеними ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від 10 до 15 років та з конфіскацією майна або без такої. Оскільки на теперішній час встановлені раніше ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1ст.177 КПК України продовжують існувати, суд вважав, що є необхідність запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків, з метою відмови від дачі ними свідчень у суді або зміні раніше наданих ними свідчень у цьому ж провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що є підставою для продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу

Слідчий суддя вважав, що оскільки ОСОБА_8 скоїв злочин під час дії воєнного стану, то у цій справі наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони життя, як інтересів суспільства, так і інтересів держави в цілому, враховуючи вимоги ч.6 ст.176 КПК України. Враховуючи сукупність обставин, вагомість наявних у справі доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, слідчий суддя вважав, що, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути застосоване до нього судом в разі визнання винуватим, ОСОБА_8 може вчиняти спроби з метою переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та перешкоджати судовому розгляду іншим чином, а тому дійшов висновку, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а тому, беручи до уваги вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_8 не можуть бути застосовані.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав особи, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав особи, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав особи зазначив "що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України. Характер висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим. Докази, що надані суду, вказують на доведеність вказаних у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, беручи до уваги процедуру отримання показань в суді під час судового розгляду.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим, є ймовірність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, враховуючи також відомості та конкретні обставини вчинення злочину, який йому інкримінується, може давати підстави вважати, що він може чинити тиск на свідків.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням фактичних обставин та згідно пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, що є тяжким злочином, вчиненим проти громадської безпеки, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, а тому, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та окремих громадян.

Наявність позитивних відомостей щодо особи ОСОБА_8 , в такому випадку не може усувати вірогідності ризиків, про які зазначено в клопотанні. За таких обставин, незгода сторони захисту з висновками суду першої інстанції щодо наявності ризиків, ґрунтується лише на суб`єктивних оціночних судженнях сторони захисту, внаслідок чого колегія суддів не може взяти їх до уваги.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Суб`єктивні доводи апеляційної скарги сторони захисту з приводу необґрунтованості підозри та недоведеності вини ОСОБА_8 з підстав недопустимості доказів, які покладені в її обґрунтування та неповне оцінювання слідчим суддею наявних в матеріалах справи доказів стосовно вчинення інкримінованого йому злочину, не грунтуються на відомостях, які є в матеріалах кримінального та судового провадження. Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на даному етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду під час судового розгляду по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, дружини і дитини, а також хворих батьків, як показника стійких соціальних зв`язків, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказана обставина існувала на час вчинення правопорушення і не стала стримуючим фактором для нього щодо противоправних дій. Тим більше, сама по собі ця обставина не спростовує та не мінімізує наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав особи, право особи на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_8 , а саме того, що він обвинувачується у злочині, вчиненому під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає, що у цьому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони життя, а також інтересів суспільстваі держави в цілому.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 14 02 2023 року, про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 14.04.2023 року включно, без визначення застави, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3