Справа № 184/484/22
Провадження № 1-кп/0182/789/2022
У Х В А Л А

Іменем України

27.07.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 09 січня 2022 року стосовно ОСОБА_3 за п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 за п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 за ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 187 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні колегії Нікопольського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0000020 за обвинуваченням ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією за п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 за правовою кваліфікацією за п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією за ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 187 КК України. Стосовно обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30 липня 2022 року. Обвинуваченій ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту , строк дії якого скінчився 12 липня 2022 року. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Член колегії - суддя ОСОБА_11 перебуває у щорічній відпустці.

Відповідно до розділу п.п.5 п.20-5 ХІ Перехідних положень КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не доставлені, тому судове засідання здійснюється в режимі відеоконференції.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Враховуючи те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або у вигляді довічного позбавлення волі і вони повною мірою усвідомлюють невідворотність покарання та настання для них, передбачених законом обмежень їх прав і свобод, в зв`язку з чим, існує ризик їх переховування від суду. Останні є раніше судимими особами за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працевлаштовані, не мають стабільного джерела доходів, не мають сталих родинних зв`язків та осіб, які б змогли забезпечити їх належну процесуальну поведінку. Вищевикладене свідчить про наявність ризику вчинення обвинуваченими нових кримінальних правопорушень. Крім того, на думку прокурора, обвинувачені, перебуваючи на волі можуть впливати на свідків у кримінальному провадженні. За таких обставин, прокурор категорично заперечував проти зміни запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , оскільки, на його думку, жоден з інших запобіжних заходів не здатен гарантувати належну процесуальну поведінку обвинувачених. Крім того, прокурор підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 , оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати і на теперішній час, а саме ризик переховування та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, бо, у разі доведеності її вини, їй може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, що є свідомим для неї. Крім того, остання офіційно не працевлаштована, не має стабільного джерела доходів та в її оточенні не має осіб, які б змогли за неї поручитися.

Потерпілі ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими належним чином про дату та час судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що він має родину, дитину, яка має інвалідність, тобто має сталі родинні зв`язки і його родина, з урахуванням військового стану в країні потребує його допомоги, як батька і чоловіка. До того ж, члени його родини готові поручитися за нього і його процесуальну поведінку. Тому просили змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою проживання його дружини з дитиною: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 також заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що клопотання необгрунтоване, а ризики, зазначенні в клопотанні, не доведені. На їх думку, немає необхідності у застосуванні саме такого, найсуворішого запобіжного заходу у період дії воєнного стану, враховуючи, що обвинувачений має постійне місце проживання і реєстрації.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_9 , заперечували проти клопотанням прокурора, посилаючись на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченої скінчився, до того ж загальний строк домашнього арешту не може перевищувати 6 місяців. Тому просили по можливості обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, т.я. обвинувачена працює неофіційно і утримує себе самостійно.

Заслухавши доводи прокурора, сторони захисту, дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченої ОСОБА_14 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на особисту свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

Крім того, у справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Тому, серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, дає можливість виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є не лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, на які в даному випадку вказав прокурор. При вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених з корисливих мотивів, за попередньою змовою, і за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, що є свідомим для обвинувачених і в подальшому може спонукати кожного з них до переховуватися від суду, що доводить існування ризику можливої втечі.

На думку суду, на даний час обґрунтовано існує ризик вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, аналогічного тим, в яких вони обвинувачуються, оскільки інкриміновані злочини обвинуваченими вчинені з корисливих мотивів у складі групи осіб, за попередньою домовленістю. Вони є особами, які раніше притягалися до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. Доказів того, що вони мають офіційний стабільний дохід і працевлаштовані хоча би за строковим договором, суду не надано, що в свою чергу доводить те, що останні можуть існувати за рахунок грошових коштів, отриманих злочинним шляхом. Крім того, в провадженні Нікопольського суду перебуває інше кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , яке по суті не розглянуто.

Тому є очевидним, що, перебуваючи на свободі, обвинувачені, враховуючи їх репутацію і обставини інкримінованих їм злочинів, можуть чинити тиск на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні, зокрема на обвинувачену ОСОБА_15

Запобігти наявним ризикам, які до тепер не зменшилися, може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на даній стадії судового розгляду є найефективнішим заходом впливу.

Крім того, родичі обвинувачених, зокрема ОСОБА_3 , до тепер не звернулися до суду з заявою про бажання поручитися за виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і не висловили свою думку про можливість спільного з ним проживання, враховуючи ту обставину, що його дружина має дитину, яка є особою з інвалідністю і яка дійсно потребує постійного догляду і допомоги.

ОСОБА_4 взагалі немає міцних родинних зв`язків з особами, які б заслуговували на довіру. Таким чином, до тепер жодна особа не виявила бажання поручитися за процесуальну поведінку обвинувачених і ніхто не може здійснювати контроль за їх поведінкою у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. З урахуванням дії воєнного стану поведінка обвинувачених може бути взагалі неконтрольованою навіть з боку правоохоронних органів, що лише збільшить ризики, на які послався прокурор в своєму клопотанні.

Таким чином є очевидним, що інший, більш м`який запобіжний захід, не може бути дієвим і не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки кожного з обвинувачених на даній стадії судового розгляду. Враховуючи викладене, тримання обвинувачених під вартою є необхідним запобіжним заходом на даному етапі судового розгляду.

З урахуванням викладеного, підстав для задоволення клопотань обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та їх захисників щодо зміни запобіжного заходу стосовно кожного з них на домашній арешт, на даний час не вбачається.

Заслухавши доводи прокурора, сторони захисту, дослідивши наявні матеріали провадження, вважаю, що клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підлягає частковому задоволенню. з наступних підстав.

ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, який вчинено групою осіб, з корисливих мотивів і наявні ризики, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, на які вказав прокурор, зокрема існує ризик можливого переховування обвинуваченої, оскільки невідворотність і суворість покарання, яке може бути призначене обвинуваченій, може спонукати її до переховування від суду в подальшому. В судовому засіданні, хоча і встановлено наявність такого ризику, як можливість впливу на свідків, які не допитані судом у кримінальному провадженні, однак прокурором не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої та запобігти вказаним ризикам.

Вона не має сталих родинних зв`язків, проживає в гуртожитку, на життя заробляє самостійно, працюючи неофіційно. Однак, суд бере до уваги, що остання вперше притягається до кримінальної відповідальності, на протязі 6 місяців не порушувала умови обраного стосовно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і не притягалася до адміністративної відповідальності і не вчинила нового злочину, постійно з`являлась на виклики суду, ані потерпілі, ані свідки у кримінальному провадженні не звертались з відповідними заявами щодо незаконного впливу зі сторони обвинуваченої, що мінімізує ризики на які послався прокурор в своєму клопотанні і які є лише можливими. Тому, для забезпечення її належної процесуальної поведінки, на думку суду, достатньо обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинувачену зобов`язання виконувати певні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк судового розгляду, але не більше двох місяців, а саме до 26 вересня 2022 року.

Обрати стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання і покласти на неї наступні обов`язки:

1. Прибувати до суду за першою вимогою;

2. Повідомляти суд про зміну свого фактичного місця проживання і місця роботи.

3. Утриматись від спілкування з потерпілими і свідками.

4. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Визначені обов`язки, покладаються на обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на строк не більше двох місяців, тобто до 26 вересня 2022 року, включно.

В задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали направити начальнику ДУВП 4 і для вручення обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий -

суддя : ОСОБА_1