Провадження № 1-і/202/193/22
УХВАЛА

27 грудня 2022 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м.Дніпропетровська клопотання прокурора Краматорської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000030 від 03 лютого 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2022 року до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Краматорської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000030 від 03 лютого 2021 року за ч.3 ст.307 КК Українивідносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що на розгляді Краматорського міського суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000030 від 03 лютого 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст.307 КК України.

Наказом голови Краматорського міського суду Донецької області від 08 березня 2022 року, у зв`язку із загрозою життю і здоров`ю відвідувачів, апарату та суддів, з метою забезпечення їх безпеки, збереження їх життя та здоров`я, зупинено здійснення судочинства Краматорським міським судом Донецької області 09 березня 2022 року до усунення вищезазначених обставин. В рамках вищезазначеного кримінального провадження обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому строк запобіжного заходу спливає 02 січня 2023 року.

Разом із цим зазначає, що ризики передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставами обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились та продовжують існувати. Вказані ризики встановлені з урахуванням того, що ОСОБА_4 не одружений, дітей не має, стійкі соціальні зв`язки відсутні, може чинити тиск на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни останніми їх показів, проживає у м.Краматорську та розуміючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині, користуючись тимчасовою окупацією окремих територій Донецької та Луганської областях може переховуватися від суду.

Захисник обвинуваченого у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити та змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі, яка у повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку його підзахисного. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що перелічені прокурором ризики мають характер припущень та будь-якими доказами не підтверджуються. ОСОБА_4 від суду переховуватись не збирається, оскільки своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення не визнає та зацікавлений у розгляді справи, щоб довести свою невинуватість. На свідків у кримінальному провадженні, які вже допитані, не тиснув та тиснути не збирається. Ризик скоєння злочинів також є припущенням та жодним доказом не підтверджується. Також зазначив, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, що нівелює ризик вчинення злочинів.

Обвинувачений позицію свого захисника підтримав.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.

У провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст.307 КК України.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року №8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість Краматорським міським судом Донецької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, територіальну підсудність судових справ, які були підсудні вищезазначеному суду визначено за Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, суд зазначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином тощо; підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою, суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватими у інкримінованому злочині, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, враховуючи те, що розгляд кримінальної справи ще триває, ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показань на його користь, таким чином ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України також продовжує існувати.

Ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України прокурором у судовому засіданні доведений не був.

Разом із цим, беручи до уваги, що обвинувачений зареєстрований у смт Шабелівка та у зв`язку з веденням воєнного стану на території України і активними бойовими діями на Сході країни, в тому числі у місцевості, наближеній до зареєстрованого місця проживання обвинуваченого, ризик переховування останнього та неявки до суду у разі перебування на волі є обґрунтованим.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Вирішуючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд, вважає, що встановлені ризики є виключно вагомими та на даній стадії судового розгляду не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Доводи захисника обвинуваченого щодо необхідності зміни запобіжного заходу є необґрунтованими з огляду на те, що вони не спростовують вищенаведених обставин, а також не свідчать ані про відсутність, ані про недостатню вагомість встановлених щодо цього обвинуваченого ризиків, у зв`язку із чим суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

На підставі наведеного суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки останній довів обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 199 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Краматорської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 24 лютого 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1