Справа №204/5826/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представників установи ОСОБА_5 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2015 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів №724 від 03.08.2022 року, зазначено, що внаслідок медикаментозної терапії у поєднанні з реабілітаційними заходами з жовтня 2018 року в психічному стані хворого ОСОБА_7 відмітилась незначна позитивна динаміка: маячні ідеї буденних відносин, переслідування почали втрачати для хворого свою актуальність. З березня 2020 року маячення буденних відносин, переслідування на адресу конкретних осіб дезактуалізувалось. В клінічній картині захворювання домінувала соціальна дезадаптація, грубе порушення морально-етичних норм, комунікативних можливостей, критика до свого хворобливого стану, скоєного не була сформована. З березня 2021 року психічний стан пацієнта набув стабільності, агресії до оточуючих не виявляв, однак критика до свого стану та скоєного була відсутня, не усвідомлював необхідності постійного прийому лікування. В подальшому досягнуте покращення зберігалось, психічний стан пацієнта залишається стабільним, поведінка носить впорядкований характер, агресії до оточуючих не виявляв. З березня 2022 року сформувалась критика до психічного стану, скоєного, алкоголізації та асоціального способу життя в минулому, погоджується з необхідністю постійного нагляду лікарем-психіатром та прийомом підтримуючого лікування. За таким станом у теперішній час пацієнт особливої небезпеки для оточуючих не становить. Продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує. Для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру може бути переведений у відділення з посиленим наглядом закладу з надання психіатричної допомоги.
В судовому засіданні представник установи підтримав вказану заяву, просив задовольнити, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів №724 від 03.08.2022 року.
Особа відносно якої розглядається заява - ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що висновок комісії лікарів підтримує.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала заяву про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 і просила задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , оскільки покращення психічного стану пацієнта не є тривалим.
Вислухавши думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
У відповідності до ч.2 ст.514 КПК України, Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Згідно ч.3 ст.514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2015 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, а саме: п.13 ч.2 ст.115 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. ОСОБА_7 знаходиться на лікуванні в Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» з 23.07.2015 року по теперішній час. Діагноз: хронічний маячний розлад, параноїчний синдром, компенсація.
В обґрунтування необхідності зміни ОСОБА_7 виду примусових заходів медичного характеру у висновку комісії лікарів-психіатрів №724 від 03.08.2022 року зазначено, що внаслідок медикаментозної терапії у поєднанні з реабілітаційними заходами з жовтня 2018 року в психічному стані хворого ОСОБА_7 відмітилась незначна позитивна динаміка: маячні ідеї буденних відносин, переслідування почали втрачати для хворого свою актуальність. З березня 2020 року маячення буденних відносин, переслідування на адресу конкретних осіб дезактуалізувалось. В клінічній картині захворювання домінувала соціальна дезадаптація, грубе порушення морально-етичних норм, комунікативних можливостей, критика до свого хворобливого стану, скоєного не була сформована. З березня 2021 року психічний стан пацієнта набув стабільності, агресії до оточуючих не виявляв, однак критика до свого стану та скоєного була відсутня, не усвідомлював необхідності постійного прийому лікування. В подальшому досягнуте покращення зберігалось, психічний стан пацієнта залишається стабільним, поведінка носить впорядкований характер, агресії до оточуючих не виявляв. З березня 2022 року сформувалась критика до психічного стану, скоєного, алкоголізації та асоціального способу життя в минулому, погоджується з необхідністю постійного нагляду лікарем-психіатром та прийомом підтримуючого лікування. За таким станом у теперішній час пацієнт особливої небезпеки для оточуючих не становить. Продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує. Для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру може бути переведений у відділення з посиленим наглядом закладу з надання психіатричної допомоги.
Також, в судовому засіданні встановлено, що згідно п.24 вказаного висновку комісії лікарів-психіатрів №724 від 03.08.2022 року, в психічному стані пацієнта ОСОБА_7 спостерігались маячні реї переслідування, буденних відносин на адресу конкретних осіб, відсутність усвідомлення свого хворобливого стану. Намагався заперечувати свою причетність до загибелі потерпілої, по-іншому її трактував (стверджував, що його «навмисно підставили»). Виявляв емоційні розлади у вигляді холодності, парадоксальності, зниження вольових можливостей; значні розлади мислення та критики. Отримував лікування з приводу супутньої соматичної патології. Під впливом лікування, з жовтня 2018 року в психічному стані хворого відмітилась незначна позитивна динаміка: маячні ідеї буденних відносин, переслідування почали втрачати для хворого свою актуальність. З березня 2020 року маячення буденних відносин, переслідування на адресу конкретних осіб дезактуалізувалось, не впливало на поведінку пацієнта. Емоційно був холодний, монотонний. В клінічній картині захворювання домінувала соціальна дезадаптація, грубе порушення морально-етичних норм, комунікативних можливостей, критика до свого хворобливого стану, скоєного не була сформована. З березня 2021 року психічний стан пацієнта набув стабільності, агресії до оточуючих не виявляв, однак критика до свого стану та скоєного була відсутня, не усвідомлював необхідності постійного прийому лікування. В подальшому досягнуте покращення зберігалось, психічний стан пацієнта залишався стабільним, поведінка носила впорядкований характер, агресії до оточуючих не виявляв. З березня 2022 року сформувалась критика до психічного стану, скоєного, алкоголізації та асоціального способу життя в минулому, погоджувався з необхідністю нагляду лікарем-психіатром та необхідністю прийому підтримуючого лікування. Висловлював формальний жаль з приводу скоєного правопорушення. З моменту останнього огляду на перший план виступали помірно виражені порушення мислення у вигляді перекручення рівня узагальнень, нецілеспрямованості, химерності та формальності суджень. Виявляв монотонність настрою, соціальну дезадаптацію, розлад міжособистісних стосунків.
При цьому, в судовому засіданні також встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2022 року продовжено застосування примусового заходу медичного характеру, призначених ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2015 року, відносно ОСОБА_7 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Ухвала не оскаржувалася та набрала законної сили. Тобто, згідно вказаної ухвали суду, станом на 23 лютого 2022 року ОСОБА_7 за своїм психічним станом зумовлював збереження особливої небезпеки для оточуючих та потребував продовження лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Слід зазначити, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів №148 від 09 лютого 2022 року, на підставі якого було постановлено вищевказану ухвалу суду про продовження лікування пацієнта ОСОБА_7 , в психічному стані хворого ОСОБА_7 станом на 09.02.2022 року на теперішній час поведінка носить спокійний, упорядкований характер, відсутні коливання афекту, агресивні та аутоагресивні тенденції. Параноїдна симптоматика залишається дезактуалізованою. В клінічній картині захворювання зберігається негативна симптоматика з емоційною холодністю, зниженням енергетичного потенціалу, соціальною дезадаптацією, апатією, зниженням когнітивного функціонування. Жаль з приводу скоєного та ситуації, що склалася відсутній, не усвідомлює взаємозв`язку між скоєним правопорушенням, наявним у себе психічним захворюванням та алкоголізацією в минулому. На даний момент вважає себе психічно здоровою людиною, не розуміє необхідності подальшого лікування та спостереження лікарем-психіатром. Плани на майбутнє не будує, перебуванням в лікарні не обтяжується. Викладене свідчить про збереження особливої небезпеки пацієнта для оточуючих. За своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Враховуючи викладені обставини, суд робить висновок, що незважаючи на те, що психічний стан здоров`я ОСОБА_7 хоча і покращився та з березня 2021 року набув стабільності, однак лише з березня 2022 року сформувалась критика до психічного стану, скоєного, алкоголізації та асоціального способу життя в минулому, погоджується з необхідністю постійного нагляду лікарем-психіатром та прийомом підтримуючого лікування, що свідчить про те, що таке покращення не є тривалим і не може свідчити про можливість проведення реабілітаційних заходів в умовах спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, а тому слід відмовити у задоволенні заяви Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст.369-372, ст.ст.512, 514 КПК України, ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1