У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/7053/22

№ 1-кс/183/2266/22

21 грудня 2022 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військові та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 , про застосування, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 25.10.2022 року до ЄРДР за № 0001002, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Чемерівці Чемеровецького району Хмельницької області, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації, перебуваючого у військовому званні «молодший сержант», в посаді водія автомобільного відділення взводу забезпечення роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, -

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , в період з 01.06.2022 року по цей час, проходить військову службу за мобілізацією, в посаді водія автомобільного відділення взводу забезпечення роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант».

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

ОСОБА_5 25.10.2022 року приблизно об 11.10 годин перебуваючи біля домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_8 , дістав із сумки, яка була при ньому, ручну осколкову оборонну гранату типу Ф-1, яка є предметом спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, споряджену модернізованим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ, витягнув чеку та кинув вказану гранату до коридору будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого пролунав вибух. У результаті хуліганських дій ОСОБА_5 порушено громадський порядок, ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у виді вогнепального осколкового поранення м`яких тканин голови у правій скроневій області, які за своїм характером, відносяться до легкого ступеню тяжкості, пошкоджено холодильник марки «SAMSUNG», моделі «RT2BSRІS1», сірого кольору вартістю 2.625 гривень, який належить ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_5 , за викладених обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, положень наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, зберігання бойових припасів здійснюється відповідно до дозвільної системи, яка є особливим порядком виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», визначено, що під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці. Незаконне носіння вогнепальної зброї є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Пунктом 12 вищезазначеної постанови визначено, що незаконним придбанням вогнепальної зброї слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку - а в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 при невстановлених слідством обставинах, у невстановлений час та місці, маючи умисел на незаконне зберігання та придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, шляхом придбання у невстановлений у ході досудового розслідування спосіб, незаконно придбав корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 з маркуваннями «107 92-76Т», який є вибуховою речовиною, та запал для спорядження ручних гранат типу УЗРГМ-2 з маркуваннями «70-78», який є вибуховим пристроєм, чим порушив положення вищевказаної Інструкції, вчинивши тим самим придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, керуючись умислом, спрямованим на зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що вище вказані корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 з маркуваннями «107 92-76 Т», який є вибуховою речовиною, та запал для спорядження ручних гранат типу УЗРГМ-2 з маркуваннями «70-78», який є вибуховим пристроєм, почав зберігати вказані предмети за місцем свого мешкання, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , серед особистих речей, де зберігав вказані предмети до моменту їх вилучення 25.10.2022 року, вчинивши тим самим зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв.

Так, у період часу з 19.26 годин по 20.17 годин 25.10.2022 року співробітниками поліції було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого серед особистих речей було виявлено та вилучено: корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 з маркуваннями «107 92-76 Т», який є вибуховою речовиною та запал для спорядження ручних гранат з маркуваннями «70-78», який є вибуховим пристроєм, які ОСОБА_5 зберігав за місцем свого мешкання за вищевказаною адресою без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - зберігання та придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 при невстановлених слідством обставинах, у невстановлений час та місці, маючи умисел на незаконне носіння та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, шляхом придбання у невстановлений у ході досудового розслідування спосіб, незаконно придбав ручну осколкову оборонну гранату Ф-1 споряджену модернізованим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ, яка є бойовим припасом чим порушив положення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року, вчинивши тим самим придбання бойових припасів.

25.10.2022 року продовжуючи свою злочинну діяльність, керуючись умислом, спрямованим на носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 переніс при собі вказану осколкову оборонну гранату Ф-1, яка є бойовим припасом за адресою: АДРЕСА_2 , вчинивши тим самим носіння бойових припасів, де 25.10.2022 року приблизно об 11.10 годин, привів вказану гранату у бойову готовність та з метою грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, кинув гранату до приміщення будинку, в результаті чого стався вибух, внаслідок якого ОСОБА_9 , заподіяно тілесні ушкодження у виді вогнепального осколкового поранення м`яких тканин голови у правій скроневій області, які за своїм характером, відносяться до легкого ступеню тяжкості, та пошкоджено холодильник марки «SAMSUNG», моделі «RT2BSRІS1», сірого кольору вартістю 2.625 гривень, який належить ОСОБА_8

25.10.2022 року в період часу з 11.50 годин по 13.25 годин під час огляду місця події, а саме будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де стався вибух ручної осколкової гранати Ф-1, було виявлено та вилучено уламки корпусу гранати , а саме: металеві фрагменти осколкової гранати та запалу типу УЗРГМ.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - носіння та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

25 жовтня 2022 року молодшого сержанта військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

25 жовтня 2022 року до ЄРДР внесені відомості за № 0001002 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. 26 жовтня 2022 року прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України перекваліфіковано на ч. 4 ст. 296 КК України.

26 жовтня 2022 року, молодшому сержанту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

27 жовтня 2022 року підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 грудня 2022 року включно.

25 жовтня 2022 року до ЄРДР внесені відомості за № 0001004 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КК України та 29 листопада 2022 року до ЄРДР внесені відомості за № 0001148 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КК України, які 30 листопада 2022 року прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону на підставі ч. 1 ст. 217 КПК України кримінальне провадження № 0001004 та кримінальне провадження № 0001148 об`єднано в одне кримінальне провадження під № 0001002.

30 листопада 2022 року ОСОБА_5 по кримінальному провадженні № 0001002 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, обґрунтовується наступними матеріалами та доказами наявними у кримінальному провадженні, а саме:

- рапортом чергового Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 25 жовтня 2022 року про те, що за адресою: АДРЕСА_2 стався вибух гранати;

- протоколом огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де в приміщенні домоволодіння виявлено та вилучено фрагменти гранати та скобу з відповідним маркуванням;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , який вказав що 25.10.2022 року він перебував разом із своїм знайомим ОСОБА_5 біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де стався вибух, в результаті чого він отримав осколкове поранення.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який вказав, що 25.10.2022 рокуйого знайомий ОСОБА_5 кинув бойову гранату у коридор в результаті чого пролунав вибух;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , який показав місце вчинення злочину та обставини вчинення кримінального правопорушення;

- іншими матеріалами кримінального провадження, які самі по собі так і в сукупності із іншими доказами містять відомості, як доказ факту та обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Хара проти Сполученого Королівства» доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу має відповідати стандарту «розумна підозра».

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

У главі 18 Кримінального процесуального кодексу України визначено заходи процесуального примусу, які застосовуються до підозрюваного з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також детально регламентовано порядок їх застосування.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.

Строк досудового розслідування закінчується 26 грудня 2022 року, але закінчити кримінальне провадження та направити на теперішній час обвинувальний акт до суду неможливо, у зв`язку з тим, що не виконані всі необхідні слідчі дії. На теперішній час необхідно долучити до кримінального провадження додаткової судово-медичної експертизи по тілесних ушкодженням ОСОБА_11 , провести додатковий допит підозрюваного ОСОБА_5 з приводу підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, провести додатковий допит потерпілого ОСОБА_8 провести інші слідчі дії необхідність в яких може виникнути під час досудового розслідування, ознайомити підозрюваного ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_11 з матеріалами кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; вручити підозрюваному під відповідну розписку копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування.

В ході досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено покарання у вигляді позбавлені волі від трьох до семи років, існує ризик, що підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

-незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні: орган досудового розслідування вважає, ОСОБА_5 в подальшому може як у спосіб погроз так і реально може незаконно впливати на безпосередніх свідків за провадженням, з метою зміни їх показів, а також відмови від давання будь яких інших додаткових показів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи, що ОСОБА_5 проходить військову службу за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , яка систематично здійснює виїзди в зону активних бойових дій, він матиме можливість не прибувати, або не своєчасний прибувати за викликом слідчого або прокурора для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, в зв`язку з чим підозрюваний може перешкоджати проведенню досудового розслідування у розумні строки.

Крім того застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобіганню вказаним ризикам, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює

Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На підставі викладеного, вважає, що з урахуванням реальної наявності вказаного ризику забезпечити виконання підозрюваного покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначила, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу своєму підзахисному у вигляді тримання під вартою, просила застосувати йому більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки від одружений, має трьох малолітніх дітей, що підтверджує наявність стійких соціальних зв`язків, постійне місце мешкання, військовослужбовець, характеризується за місцем проживання та служби позитивно, зобов`язується виконувати всі покладені на нього судом обов`язки.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, захисника, підозрюваного, слідчий суддя прийшла до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, які віднесено законом до категорії тяжких, виходячи з наявних доказів, а саме: копією витягу з кримінального провадження, відомості про яке внесені 25.10.2022 року до ЄРДР за № 0001002, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та 29.11.2022 року до ЄРДР за № 0001002, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; копією протоколу місця події від 25.10.2022 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 25.10.2022 року; копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 від 25.10.2022 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 26.10.2022 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 26.10.2022 року; копією протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 25.10.2022 року; копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 04.11.2022 року; копією протоколу проведення слідчого експерименту від 04.11.2022 року; копією протоколу проведення слідчого експерименту від 15.11.2022 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 21.11.2022 року; копією висновку експерта №539/Е від 25.10.2022 року; копією висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №6374-22 від 21.11.2022 року; копією висновку експерта №СЕ-19/104-22/34553-ВТХ від 14.11.2022 року; копією протоколу обшуку від 25.10.2022 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 25.10.2022 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 25.10.2022 року; копією висновку експерта №СЕ-19/1047-22/34554-ВТХ від 11.11.2022 року; копіями довідок про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів №СЕ-19/104-22/34554-ВТХ від 11.11.2022 року та №СЕ-19/104-22/34553-ВТХ від 10.11.2022 року; копією акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів №845 від 25.10.2022 року; копіями довідок про категорію вибухонебезпечності виявлених ф вибухових матеріалів від 26.10.2022 року.

При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, обґрунтованою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує, що вказаний у клопотанні слідчого існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про наявність зазначеного ризику свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, за яке передбачено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Тому, з урахуванням вищевикладеного, а також, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк за скоєні кримінальні правопорушення, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

При застосуванні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявність ризику, передбаченого п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не було доведено а ні прокурором під час судового розгляду, а ні слідчим у клопотанні. Тому і на даний час даний ризик не існує.

Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризику, зазначеного вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, віднесених законом до категорії тяжких, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Все наведене раніше, на думку слідчого судді, неодмінно свідчить про наявність підстав для застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На підставі ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме те, що у відношенні ОСОБА_5 наявна обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінальних правопорушень та наявні достатні підстави вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Однак прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику.

Слід зауважити, що національне законодавство України та практика Європейського суду з прав людини неодноразово зазначали, що запобіжний захід є лише заходом забезпечення кримінального провадження та не має бути вже визначеною мірою покарання у кримінальному провадженні.

Так, п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» визначає, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику.

Прокурором в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу обґрунтовується лише наявністю ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи таке обґрунтування прокурора, слідчий суддя вважає, що практика Європейського Суду з прав людини в повній мірі заперечує таке обґрунтування. Тому слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_5 повинно бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків. Слідчий суддя також враховує обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , тому вважає, що до ОСОБА_5 повинно бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово.

Крім того, слідчий суддя вважає, що на ОСОБА_5 повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Чемерівці Чемеровецького району Хмельницької області, громадянина України - застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком до 26 січня 2023 року включно, звільнивши його з-під варти з зали суду негайно.

Покласти на ОСОБА_5 , строком на два місяці, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військові та оборонній сфері Південного регіону та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця реєстрації та фактичного проживання, тобто: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово.

Контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 , який перебуває під домашнім арештом, покласти на слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 ..

Копію ухвали направити для виконання начальникові Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуророві Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військові та оборонній сфері Південного регіону.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1