Єдиний унікальний номер 341/1624/22
Номер провадження 1-кп/341/72/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2022 під № 0000127, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , безробітний, українець, громадянин України, не одружений, з середньою освітою, судимий:

- вироком Рівненського районного суду від 15.10.2020 за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289, на підставі ст. 70 КК України із призначеним покаранням у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, знятий з обліку 26.10.2021;

- вироком Рівненського районного суду від 03.09.2021 за ч. 2 ст. 185, із призначеним покаранням на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, знятий з обліку 12.01.2022;

- вироком Рівненського міського суду 03.12.2021 за ч. 2 ст. 289, із призначеним покаранням на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України.

встановив:

ОСОБА_4 вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку) потерпілої ОСОБА_6 в умовах воєнного стану за наступних установлених судом обставин.

У період з 10.09.2022 до 13.09.2022 ОСОБА_4 перебував у гостях в своєї тітки ОСОБА_6 , яка проживає у АДРЕСА_2 .

13.09.2022 у період часу з 07:30 години до 11:20 години ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку ОСОБА_6 , побачив на столі у одній з кімнат належний сину останньої мобільний телефон марки «Tecno», моделі «Tecno KE5j» і у нього виник умисел на його таємне викрадення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, скориставшись відсутністю господарів у будинку, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно вчиняючи злочин, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом вільного доступу підійшов до столу і таємно викрав з нього мобільний телефон марки «Tecno», моделі «Tecno KE5j», у корпусі зеленого та чорного кольорів, вартістю 3150,0 грн, у прозорому силіконовому чохлі, вартістю 12,0 грн, із вмістом сім-карти оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл», вартістю 75,0 грн, на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 36,0 грн.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 , користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до шафи, що знаходилась у цій же кімнаті, у якій виявив жіночу сумочку ОСОБА_6 .

Відкривши вказану сумочку, ОСОБА_4 побачив у ній гаманець, з якого таємно викрав належні ОСОБА_6 грошові кошти у сумі три тисячі гривень і з викраденим майном направився до виходу з будинку.

Після цього, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення і надалі розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 6273,0 грн.

З огляду на викладене, суд визнає ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, оскільки він вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку) потерпілої ОСОБА_6 в умовах воєнного стану.

Водночас розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 здійснювався у межах пред`явленого йому обвинувачення.

Установлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Показаннями допитаного у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину у вчиненому не визнав та суду пояснив, що жив деякий час у будинку потерпілої, куди приїхав для допомоги по господарству. Він мав намір їхати у м. Рівне на відмітку в органі пробації, проте не мав коштів. Гроші йому обіцяла баба, за допомогу по господарству. Він взяв кошти з гаманця та мобільний телефон. Телефон йому був потрібний, бо його телефон швидко розряджається. Хотів на наступний день повернути телефон та гроші. За кошти купив собі спортивний костюм. Про те, що бере гроші нікому не сказав. Він не знав чиї це гроші. Також, додав, що казав тітці про те, що поверне гроші та телефон. Вважає себе винуватим, що взяв кошти. Шкодує, що так вчинив, розкаявся. Він не розумів, що викрадає кошти. Думав, що гроші баби, які вона йому обіцяла дати. Вважає, що це не крадіжка, а сімейні відносини. Коштами та телефоном хотів покористуватись, а пізніше повернути. Також, зазначив, що тітка йому говорила про те, що зателефонує у поліцію. Проте, він думав, що вона жартує. Підтвердив, що після заволодіння коштами, поїхав до м. Галича, де придбав спортивний костюм. Потім через місто Бурштин поїхав у напрямку міста Рівне і на межі Івано-Франківської та Львівської областей був затриманий на блокпосту. Вважає, що злочин не вчиняв, а взяв належні йому кошти та телефон, щоб покористуватися. Зазначив, що зробив для себе належні висновки, просив врахувати, що готовий іти воювати.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , тітки обвинуваченого, яка зазначила, що 13.09.2022 попросила обвинуваченого відвести її сина у дитячий садок. Близько 11:00-12:00 год прийшла додому. Пізніше зрозуміла, що мобільний телефон, яким користувався син, зник. Вона запитала у матері, чи та не бачила телефон, на що остання відповіла, що обвинувачений був у будинку, а де телефон не знає. Потерпіла дійшла висновку, що обвинувачений забрав її телефон. Зателефонувала йому, проте він на телефонний дзвінок не відповідав. Потім зателефонувала у поліцію і повідомила про крадіжку мобільного телефона. Через деякий час написала обвинуваченому sms повідомлення: «Принеси телефон, бо знайде поліція, буде гірше». Обвинувачений відписав, що у м. Галичі і зараз привезе телефон. Крім того, додала, що заглянувши у свою жіночу сумку, яка була у шафі, побачила, що з її гаманця зникли гроші у сумі 3000,0 грн та зрозуміла, що їх також викрав обвинувачений. Сумка знаходилась у тій самій кімнаті, що й мобільний телефон. Обвинувачений інколи заходив у цю кімнату. Також, пояснила, що її сумка не схожа з сумкою баби ОСОБА_7 . Баба інколи казала обвинуваченому взяти гроші з її сумки. Проте сумка баби знаходилась у іншій кімнаті. Викрадені кошти потерпілій повернуті. Їх повернула сестра потерпілої, тобто мати обвинуваченого. Викрадений телефон повернули потерпілій працівники поліції. Крім того, її син часто давав обвинуваченому телефон, щоб пограти в ігри. Також, додала, що викрадений телефон купила синові, якому 6 років для того, щоб він дивився мультики. У школу син телефон не бере, тому і вирішила, що його взяв обвинувачений. Зазначила, що обвинувачений користувався телефоном свого батька, проте він дуже повільно заряджається. Також, зазначила про те, як син говорив їй, що дозволяє обвинуваченому брати його телефон і грати в ігри. Пригадує, як баба казала, що до них приїде внук допомогти викопати картоплю і вона планує йому купити спортивний костюм. Тоді вирішила, що кошти викрадені, а не бабця пообіцяла, бо якщо обіцяла бабця, то вона і повинна була дати гроші. У поліцію потерпіла телефонувала двічі і чітко вказала щодо крадіжки на обвинуваченого. Шкодує про це. Вважає, що з опалу зателефонувала. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Шкода їй відшкодована у повному обсязі. Просить суд обвинуваченого суворо не карати. Вважає, що обвинуваченого потрібно звільнити від кримінальної відповідальності.

На запитання захисника потерпіла відповіла, що обвинувачений до них часто приїжджав, допомагав по господарству, деякий час був у них на утриманні, проте ніколи не викрадав майно. Шкодує, що зателефонувала у поліцію. Вважає, що обвинувачений не вчинив крадіжку.

Показаннями допитаного свідка ОСОБА_9 , баби обвинуваченого, яка зазначила, що попросила обвинуваченого приїхати з м. Рівного та допомогти їй викопати картоплю. Обвинувачений приїхав та допоміг їй. Свідок казала обвинуваченому, що дасть йому за це гроші і купить спортивний костюм. Зазначила, що коли обвинувачений просив у неї гроші, то вона завжди йому давала. Кошти, які взяв обвинувачений, повернула його матір. Телефон обвинувачений завжди брав, бо внук давав йому грати ігри. Також, зазначила, що кошти у будинку спільні. Просить суд відпустити обвинуваченого.

На запитання прокурора свідок відповіла, що не дозволяла брати обвинуваченому гроші з шафи. Чому матір обвинуваченого повернула потерпілій кошти не знає. Думає тому, що хотіла відшкодувати, бо обвинувачений сам взяв кошти. Також, відповіла, що у поліцію потерпіла зателефонувала згарячу, бо подумала, що гроші викрадені. Вона телефонувала до обвинуваченого, він сказав, що зараз прийде та віддасть телефон. У поліцію потерпіла зателефонувала через деякий час, коли зрозуміла, що обвинувачений не повернеться. Кошти у сім`ї спільні, знаходяться у гаманці. Вважає, що обвинувачений крадіжку не вчинив, а взяв кошти, які вона йому пообіцяла.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.09.2022 (а. с. 59).

Протоколом огляду місця події від 13.09.2022, де зазначено, що місцем огляду є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 60-61).

Фототаблицею до протоколу огляду місця події від 13.09.2022 (а. с. 62-69).

Постановою від 13.09.2022 про визнання речовими доказами, відповідно до якої мобільний телефон марки «Tecno», моделі «Tecno KE5j», у корпусі чорного кольору, задня кришка якого яскраво-зеленого з блакиттю до чорного кольорів у прозорому силіконовому чохлі та вмістом сім-карти до нього, грошові кошти у сумі 1087,0 грн, а саме 2 купюри номіналом 500 грн серії ВД313753 та БН2948950; купюра номіналом 50 грн, серії УИ8585077, купюра номіналом 20 грн, серії ЕВ8707503; 3 купюри номіналом 5 грн, серії УК1505696, ЮБ5719045, ЮВ6605641; купюра номіналом 2 грн, серії СЄ1433066, та поліетиленовий пакет із вмістом одягу, а саме спортивного костюму чорного кольору, який був придбаний за викрадені грошові кошти, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000127 (а. с. 70-71).

Висновком експерта від 20.09.2022 № СЕ-19/109-22/9755-Д, відповідно до якого сліди пальців рук максимальними розмірами 7?13 мм та 15?14 мм залишені мізинцем лівої руки гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає по АДРЕСА_1 . Слід долоні руки максимальними розмірами 22?68 мм залишений долонею лівої руки гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає по АДРЕСА_1 . Сліди пальців рук максимальними розмірами 7?13 мм та 15?14 мм та слід долоні руки максимальними розмірами 22?68 мм залишені не потерпілою гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає по АДРЕСА_2 , а іншою особою (а. с. 93-100).

Висновком експерта від 20.09.2022 № СЕ-19/109-22/9759-ТВ, згідно з яким ринкова вартість наданого на дослідження вживаного мобільного телефона (смартфона) марки «Tecno», серії «Spark 6 Go», моделі «Tecno KE5j», об`ємом пам`яті 3/64 ГБ, у корпусі чорного кольору, задня кришка якого яскраво-зеленого з блакиттю до чорного кольорів на момент вчинення злочину, а саме 13.09.2022 могла становити 3150,0 грн. Ринкова вартість наданого на дослідження вживаного прозорого чохла для мобільного телефону на момент вчинення злочину, а саме 13.09.2022 могла становити 12,0 грн (а. с. 103-108).

Ілюстративною таблицею до висновку експерта від 20.09.2022 № СЕ-19/109-22/9759-ТВ (а. с. 108 зворот-110).

Висновком судово-психіатричної експертизи від 03.11.2022 № 271/2022, відповідно до якого підекспертний ОСОБА_4 будь-якими психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому кримінального правопорушення підекспертний ОСОБА_4 перебував у стані і перебуває на цей час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру підекспертний ОСОБА_4 не потребує (а. с. 114-119).

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 13.09.2022, згідно з яким ОСОБА_4 затримано у порядку статті 208 КПК України, під час затримання виявлено предмети злочину, кошти, телефон та спортивний костюм.

Вироком Рівненського міського суду від 03.12.2021, згідно з яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувавши частково покарання за вироком Рівненського районного суду від 03.09.2021, у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Від допиту у судовому засіданні свідка сторони обвинувачення ОСОБА_10 прокурор відмовився, оскільки така не має можливості прибути у судове засідання, а показання, який такий може надати, лише підтвердять установлені на підставі інших доказів фактичні обставини справи.

Відмову прокурора від допиту свідка ОСОБА_10 у судовому засіданні суд прийняв. При цьому передбачені КПК України заходи для забезпечення явки свідка у судове засідання судом вживалися (а. с . 165).

За встановлених обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому суд вважає необґрунтованою позицію сторони захисту, яка наполягає на відсутності складу кримінального правопорушення, тобто крадіжки, через те, що ОСОБА_4 не бажав протиправно заволодіти чужими коштами і мобільним телефоном, а вважав, що бере належні йому кошти за допомогу, мобільний телефон взяв просто покористуватися, як неодноразово робив і до того.

Вказана позиція сторони захисту спростовується установленими обставинами справи, зокрема тим, що кошти ОСОБА_4 ніхто не дозволяв брати, сама потерпіла розцінила дії обвинуваченого як таємне викрадення майна. Кошти потерпілій стороні повернуті і ОСОБА_6 їх прийняла як відшкодування завданих діянням збитків. Сама поведінка обвинуваченого після заволодіння коштами і телефоном, яка полягала у намаганні залишити межі області з викраденим телефоном, коштами і спортивним костюмом, без повідомлення про це потерпілої сторони, без пояснення щодо причин заволодіння коштами і телефоном за наявності такої можливості, не свідчать про бажання надалі повернути телефон чи кошти.

При цьому суд звертає увагу на те, що інкримінований особі злочин вважається закінченим з моменту вилучення майна і наявності реальної можливості розпоряджатися ним як своїм власним, що ОСОБА_4 і зробив після заволодіння коштами і телефоном.

У судових дебатах прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання та визначити остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Захисник у судових дебатах просив обвинуваченого виправдати.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд керується приписами статей 50, 65 КК України та враховує мету покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Суд не визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого, оскільки з позиції сторони захисту та показань самого обвинуваченого вбачається намагання виправдати поведінку ОСОБА_4 поясненнями щодо наявності, на їх думку, цивільно-правових відносин між членами сім`ї.

Згідно з позицією Верховного Суду каяттям є негативно забарвлене почуття, що поєднує в собі співчуття або жаль з приводу свого вчинку і почуття провини за його наслідки.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Під час розгляду справи суд не встановив щирості каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, суд не встановив.

Відповідно до змісту досудової доповіді органу пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя та історію правопорушень, а також дуже високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень ризику небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства та окремих осіб.

Відповідно до даних висновку судово-психіатричної експертизи (а. с. 114) обвинувачений перебуває на обліку «Д» в КНП «Клеванська лікарня ім. М. Вервеги Клеванської селищної ради» з приводу гіперактивного розладу поведінки після лікування у 2011 році. ОСОБА_4 будь-якими психічними розладами не страждає і не страждав на час інкримінованої йому події.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке кваліфікується за частиною 4 статті 185 КК України, особу винуватого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, перебуває на обліку у лікаря психіатра, під час події кримінального правопорушення перебував і на цей час перебуває у стані, при якому здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії і керувати ними, є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується посередньо, також суд бере до уваги висновки органу досудової пробації.

З огляду на викладене, зважаючи на позицію потерпілої та обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність двох пом`якшуючих обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування положень статті 69 КК України та призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини четвертої статті 185 КК України, у вигляді позбавлення волі, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Застосовуючи положення частини першої статті 69 КК України, суд враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні крадіжки в умовах воєнного стану. При цьому суд бере до уваги те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив за відсутності фактичних активних військових дій на території області, які б утворювали обставини, що сприяють вчиненню відповідного кримінального правопорушення або свідчать про особливий цинізм і суспільну небезпеку протиправних дій з боку обвинуваченого.

Вирішуючи питання про застосування положень статті 71 КК України, суд виходить з такого.

Як установлено, згідно з вироком Рівненського міського суду від 03.12.2021 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувавши частково покарання за вироком Рівненського районного суду від 03.09.2021, у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з ісптовим строком 2 роки.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 вчинив злочин в період невідбутого покарання за вироком Рівненського міського суду від 03.12.2021, яким його визнано винуватим у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, з призначеним остаточним покаранням у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки, остаточне покарання необхідно призначити за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Отже, суд на підставі ч. 1 ст. 71 КК України вважає за необхідне частково приєднати до покарання за цим вироком покарання за вироком Рівненського міського суду від 03.12.2021 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із урахуванням вимог ч. 4 ст. 71 КК України.

При цьому визначені КК України підстави для застосування положень статті 75 цього Кодексу відсутні.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 13.09.2022, ОСОБА_4 затримано у порядку статті 208 КПК України (а. с. 120-123).

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 обрано у вигляді тримання під вартою з 15.09.2022 до 11.11.2022. Ухвалою суду від 11.11.2022 продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.01.2023. Ухвалою суду від 28.12.2022 продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.02.2023.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

З огляду на міру остаточного покарання та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати на проведення експертиз становлять 3209,26 грн, що підтверджено долученими довідками, і відповідно до вимог частини другої статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 124, 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 66, 67, 69, 71, 185 Кримінального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини четвертої статті 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі частин 1, 4 статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Рівненського міського суду від 03.12.2021, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років,

та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

На підставі частини п`ятої статті 72 КК України у строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі за цим вироком ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 13 вересня 2022 року до дати набрання цим вироком законної сили, з розрахунку день за день.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Тримання під вартою ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 3209,26 грн.

Речові докази:

-телефон марки «Tecno», моделі «Tecno KE5j», у корпусі чорного кольору, задня кришка якого яскраво-зеленого з блакиттю до чорного кольорів у прозорому силіконовому чохлі та вмістом сім-карти до нього, грошові кошти у сумі 1087,0 грн, а саме 2 купюри номіналом 500 грн серії ВД313753 та БН2948950; купюра номіналом 50 грн, серії УИ8585077, купюра номіналом 20 грн, серії ЕВ8707503; 3 купюри номіналом 5 грн, серії УК1505696, ЮБ5719045, ЮВ6605641; купюра номіналом 2 грн, серії СЄ1433066, вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 ;

-поліетиленовий пакет із вмістом одягу, а саме спортивного костюму чорного кольору, повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1