Провадження № 1-кп/742/256/22
Єдиний унікальний № 742/453/22
У Х В А Л А

16 грудня 2022 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , провівши підготовче судове засідання щодо розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прилуки Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 травня 2020 року за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді штрафу, зміненого на покарання у виді 240 годин громадських робіт, які на даний час не відбуті,

щодо вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.3 ст.296 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Прилуцькою окружною прокуратурою подано до суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000132 відносно ОСОБА_4 щодо вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.3 ст.296 КК України.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 червня 2022 року клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру призначено до підготовчого судового засідання в залі судових засідань Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, яке відкладено до 16 грудня 2022 року.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

В підготовчому судовому засіданні законний представник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заявила про відвід прокурору ОСОБА_3 . В обґрунтування поданої заяви щодо відводу законний представник ОСОБА_5 посилається на те, що прокурором не було забезпечено законність під час організації досудового розслідування; не дотримано розумних строків у кримінальному провадженні; безпідставно кваліфіковано дії ОСОБА_4 саме за ч.3 ст.296 КК України та подано клопотанням про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді поміщення його до закладу з наданням психіатричної допомоги.

Захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала заяву про відвід прокурору подану законним представником.

ОСОБА_4 відмовився від надання будь-яких пояснень.

Прокурор проти заявлено відводу заперечив, вважає, що заява законного представника є такою, що не підлягає задоволенню через необґрунтованість та безпідставність.

Суд, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Підстави для відводу прокурора визначені ст.77 КПК України.

Відповідно до вищевказаної норми прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Законом України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Відповідно до Керівних принципів ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня - 7 вересня 1990 p.), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, послідовно та швидко, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють об`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (п.п. 12, 13).

Неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 121 Конституції України) та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні й в судовому провадженні (ст. 36 КПК) для здійснення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК) та забезпечення законності (ст. 9 КПК). Значення неупередженого досудового розслідування варто оцінюється в контексті забезпечення реалізації права на справедливий розгляд (ст. 6 Європейської конвенції з прав людини).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти Росії», структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Так, обставини, на які посилається законний представник у судовому засіданні, не доводять упередженості та зацікавленості прокурора.

Проаналізувавши пояснення законного представника суд дійшов висновку, що всі вищенаведені підстави для відводу прокурора полягають у незгоді з процесуальними рішеннями прокурора.

Наявність заінтересованості прокурора ОСОБА_3 у результатах кримінального провадження, як і наявність інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, судом не встановлені.

За таких обставин, заявлений відвід не підлягає до задоволення, оскільки є безпідставним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.37, 77,81 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_5 , як законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 щодо вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.3 ст.296 КК України-відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1