Справа № 452/2281/22
Провадження № 1-кп/452/306/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Самборі Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 від 05.07.2022 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, маючої на утриманні малолітню дитину, раніше несудимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ. Крім того, Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25 травня 2022 року строком на 90 діб, який затверджено Законом України від 21 травня 2022 року № 2263-ІХ.

Усвідомлюючи вищевказані обставини, ОСОБА_3 , 30.05.2022 року, близько о 20 год., 00 хв., перебуваючи в торгівельному залі магазину «ТРАШ», що знаходиться в м. Самборі Львівської області по вул. Торговій, 62, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, впевнившись, що за її діями ніхто не стежить, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, в умовах військового стану, таємно викрала з полиці магазину олію соняшникову «Олейна традиційна рафінована», 0,85л, батон Львівський різаний в/г 1 упак., пельмені «Рудь Ескімос» масою 800 г, майонез «Щедро Провансаль» 67% ф/п. масою 350 г, кетчуп «Торчин лагідний» масою 400 г, напій енергетичний «Рево» слабоалкогольний. Вищевказані продукти загальною вартістю 268 грн. 88 копійок, заховала за курточку та, не розрахувавшись, пройшла повз касу магазину, проте, не змогла реалізувати свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та довести злочин до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана працівником магазину ТОВ «ТРАШ».

Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, тобто, у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , 30.05.2022 року, приблизно о 21 год. 45 хв., перебуваючи в торгівельному залі магазину «АТБ - Маркет», що в м. Самборі Львівської області по вул. Лемківській, 1-А, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, впевнившись, що за її діями ніхто не стежить, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, повторно, в умовах військового стану, таємно викрала з полиці магазину напій «Рево» 0,5 у кількості 3 шт., морозиво «Розумний вибір» масою 1 кг в кількості 1 шт., чай «Принцеса Нурі» в кількості 1 шт. каву «Зі Львова» масою 225 г 1 шт., цукор пресований масою 0,5 кг 2 шт., печиво «Орео» 1 шт. Вищевказані продукти загальною вартістю становлять 382 грн. 40 коп. заховала за верхній одяг, а саме за курточку та, не розрахувавшись, пройшла повз касу магазину, залишивши приміщення,, проте, не змогла реалізувати свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та довести злочин до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана працівником охорони ТОВ «АТБ - Маркет».

Таким чином, ОСОБА_3 , обгрунтовано обвинувачується у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно в мовах воєнного стану, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України як закінчений замах, коли особа виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, не таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в період воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, визнала в повному обсязі, Підтвердила обставини кримінальних правопорушень, які описані в обвинувальному акті, та підтвердила, що 30.05.2022 року біля 20 год. 00 хв. знаходилась була в приміщенні магазину «ТРАШ», який розташований за адресою: м. Самборі по вул. Торговій, 62. Впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, взяла в полиці продукти харчування, після чого направилася до виходу. Однак, на виході її затримав працівник магазину.

Крім того, цього дня приблизно о 21 год. 45 хв., перебуваючи в торгівельному залі магазину «АТБ - Маркет», що в м. Самборі Львівської області по вул. Лемківській, 1-А, впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, взяла в полиці продукти харчування, після чого направилася до виходу. Однак, на виході її також затримав працівник магазину.

У вчиненому щиро кається, просила вибачення, вказала, що крадіжки вчиняла із за скрутного матеріального становище, так як ніде не працю, має на утриманні малолітнього сина. однак вона зробила відповідні висновки та завіряла суд більше не порушувати закон.

Просила суд суворо її не карати та врахувати її щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 просив суворо не карати його підзахисну, врахувати її щире каяття, призначити покарання із застосування положень ст. 75 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 просив призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Представники потерпілих осіб ТОВ «АТБ Маркет» та «ТРАШ» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. В матеріалах кримінального провадження наявні заяви, в яких останні просили проводити судовий розгляд без їхньої участі, вказали, що шкода їм відшкодована, матеріальних претензій до обвинуваченої не мають.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах, коли особа виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в період воєнного стану.

Мотивування прийнятого рішення.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена, насамперед, ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Щодо призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 .

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих обставин, її особу, яка є гр. України, неодружена, має на утриманні малолітню дитину, не працює, із середньою освітою, відомості щодо перебування обвинуваченої у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку в матеріалах кримінального провадження відсутні, раніше несудима та те, що вона обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує те, що вона щиро розкаялася у вчиненні кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відсутні.

Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно ч. 2 ст. 15 КК України замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України призначаючи покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_3 вчинила замах на кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, їй не може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк, який перевищуватиме дві третини максимального строку, передбаченого санкцією статті.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше несудима, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі.

Суд враховує, що потерпілій особі шкода обвинуваченою відшкодована шляхом повернення викраденого майна. До обвинуваченої представники потерпілих осіб жодних претензій не мають

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 2 (два) роки.

При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені

ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки

ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченою та досягне своєї мети.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат, цивільного позову та речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_6 від 08.08.2022 року до обвинуваченої ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, на строк два місяці в межах проведення строку досудового розслідування, який діяв до 02.09.2022 року, тому його слід вважати таким, який припинив свою дію.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог Глави 8 Розділу І КПК України.

Витрати для проведення експертиз відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 15, 50, 63, 65, 75, 76, 185 КК України, ст. 61, 100, 127, 129, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що, якщо засуджена не виконує покладені на неї обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засуджену для відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід, застосований ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08.08.2022 року відносно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання, вважати таким, який припинив свою дію.

Речові докази, а саме: СD-R диск, на якому збережене відео з камер спостереження магазину ТОВ «ТРАШ» - залишити при справі.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для ОСОБА_3 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя