КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю сторін:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000639 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.
По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Судом визнано доведеним, що 02 січня 2020 року ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час перебував біля будинку АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна із проникненням у житло.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переліз через паркан на подвір`я вищевказаного будинку, підійшов до заднього входу до будинку, де знаходилися металопластикові двері, які на той час були відчиненні, проник в приміщення будинку та з кладової таємно викрав відбійний молоток «DeWalt» віртістю 6500 грн., з яким з місця вчинення злочину зник. Викраденим розпорядився за власним розсудом.

На рішення суду прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та постановити новий, яким призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Прокурор не погоджується з висновками суду першої інстанції, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, зважаючи на тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини справи та дані про особу ОСОБА_7 , який вчинив тяжкий корисливий злочин проти власності, не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, офіційно не працює, за місцем реєстрації та проживання характеризується негативно, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів.

Також, прокурор не погоджується з висновками суду в частині визнання ОСОБА_7 обставиною, яка пом`якшує покарання - щире каяття, вважаючи, що матеріали кримінального провадження не містять належних доказів щирого каяття ОСОБА_7 .

Крім того, апелянт просить звернути увагу і на ті обставини, що обвинувачений, будучи повідомлений належним чином про дату і місце розгляду справи, в судове засідання суду першої інстанції не з`являвся, про причини своєї неявки не повідомляв, змінив номер телефону, в зв`язку з чим до нього було застосовано привід.

За наведеного, прокурор вважає, що судом першої інстанції незаконно і невмотивовано застосовано щодо ОСОБА_7 положення ст. 75 КПК України, тобто неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим постановлене ним рішення в частині призначеного покарання підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши дані, що характеризують особу обвинуваченого, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки прокурором вирок суду в цій частині не оскаржується.

Що стосується доводів прокурора з приводу того, що вирок суду в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, є незаконним і необґрунтованим, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, то колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Всупереч тверджень апелянта, суд першої інстанції дотримався вимог закону щодо загальних засад призначення покарання, зокрема врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про його особу, який в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, встановив наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, а також відсутність обставин, які його обтяжують.

Хоча вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, однак враховуючи, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, приймаючи до уваги його ставлення до вчиненого, а саме, те, що він свою вину визнає повністю, щиро розкаюється, що судом було визнано, як обставину, яка пом`якшує покарання, а також враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, та те, що викрадене майно повернуто власнику, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_7 покарання у виді трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

Наведені в апеляційні скарзі прокурора доводи щодо тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та характеру його дій, були враховані судом першої інстанції при визначенні останньому виду та розміру покарання.

Крім того, вказані обставини, в сукупності з даними про особу обвинуваченого та конкретними обставинами справи не спростовують висновків суду першої інстанції, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

В ході апеляційного розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_7 неофіційно працює, перфоратор взяв у роботодавця за рахунок заробітної плати, яку останній йому не платив.

Протягом досудового розслідування та судового провадження обвинувачений свою вину визнавав, у вчиненому щиро розкаявся, надавав правдиві показання, які не змінював увесь цей час. Дані обставини спростовують доводи прокурора щодо безпідставності визнання обвинуваченому обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, оскільки вказують на прояв каяття та наявність активних дій, які сприяли досудовому розслідування кримінального провадження.

Що стосується доводів прокурора про нехтування ОСОБА_7 викликами суду, то надані суду матеріали не містять доказів того, що у такий спосіб останній намагався уникнути кримінальної відповідальності. Що стосується неявки до суду апеляційної інстанції, то обвинувачений пояснив, що він проживав у м. Києві у хостелі, з початком бойових дій переїхав за місцем своєї реєстрації.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи прокурора про минулі судимості обвинуваченого, оскільки вони погашені у встановленому законом порядку.

Посилання прокурора на негативну характеристику обвинуваченого та відсутність міцних соціальних зв`язків, з урахуванням вище наведених обставин, на думку колегії суддів, не можуть бути підставою для висновків про неможливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

Інших обставин, які б давали підстави вважати, що мета покарання не може бути досягнута при застосуванні до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, прокурором не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Отже, призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі і є достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів і в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому з доводами прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому вироком суду першої інстанції покарання колегія суддів погодитись не може.
За наведеного, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Ухвала Київського апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3