Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/534/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

представників власника

майна, адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому клопотання про поновлення пропущеного строку та апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2022 року, про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000418 від 14.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 301 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2022 року задоволено клопотання старшого слідчого ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 про арешт майна, яке було вилучене 19.10.2022 в період часу з 09:15год. по 11:03 год., під час санкціонованого обшуку квартири АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-мобільний телефон «iPhone 12», ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім карткою мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_2 , які упаковано до спецпакету «НПУ» №NPU1521187;

-банківську картку «monobank» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_10 , банківська картка «Альфабанк» № НОМЕР_4 , банківська картка «А-Банк» № НОМЕР_5 , які упаковано до спецпакету «НПУ СУ» №PSP1101950;

- предмет схожий на ноутбук «Mac Book Air» на 8Гб, серійний номер СО2GC95TQ6L7, який упаковано до спецпакету «НПУ СУ» №PSP8100983;

- предмет схожий на комп`ютер «iMac», на 44 Гб, серійний номер СО2Х58Р7J1GG, який упаковано до картонної коробки, яка опечатана паперовою биркою;

- жорсткий диск «SP Armor» з номером 3-А30, який упаковано до спецпакету «НПУСУ» № PSP1101949;

- флешнакопичувач «SandDiskUltra» на 32 ГБ, флешнакопичувач «Kingston» на 128 Гб , які упаковано до спецпакету «НПУСУ» № PSP1101948.

Заборонено розпоряджатись та користуватися вказаним майном.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчої про накладення арешту на майно, що було вилучене 19.10.2022 під час обшуку квартири АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_9 .

В обґрунтування поважності пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді зазначає, що вступна та резолютивна частини оскаржуваної ухвали слідчого судді проголошені 03.11.2022.

Разом з тим, із постановленою ухвалою сторона Апелянта ознайомилась 08.11.2022, а саме під час отримання копії повного тексту судового рішення. Копію повного тексту вручено представнику ОСОБА_9 адвокату ОСОБА_6 08.11.2022, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах судового провадження.

Оскільки останній день (5 день з дня отримання повного тексту ухвали) припадав на 13.11.2022 (неділя), то останній день строку на апеляційне оскарження припадає на 14.11.2022 (понеділок).

З наведених обставин апелянт вважає, шо строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги представник зазначає, що в порушення вимог п.2 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого не зазначено перелік і вид майна, на яке необхідно накласти арешт. Зокрема, у прохальній частині клопотання слідчого зазначено про необхідність накладення арешту на «Мас Book Air» на 8Гб, «iMac», на 44 Гб, водночас не зазначено вид такого майна (його приналежність до певних об`єктів, предметів, речей, тощо).

Слідчим не вказано, якими є ці об`єкти, їхні родові ознаки, а також той факт, що дані назви не підлягають перекладу українською мовою, вищенаведене не дає можливості ідентифікувати, на який саме об`єкт слідчий просить накласти арешт.

Водночас у судовому засіданні слідча, повідомила, що остання не могла вказати вид цих об`єктів, так як вона не спеціалістом у цій сфері.

Однак, слідчий суддя самостійно з власної ініціативи, без огляду зазначених об`єктів в судовому засіданні (в порушення принципу безпосередності дослідження доказів), встановив їх приналежність до певного виду предметів і, зокрема, зазначив, що один з об`єктів «предмет схожий на ноутбук» - Мас Book Air на 8Гб , а інший - «предмет схожий на комп`ютер» iMac, на 44 Гб, що є недопустимим.

Крім того, у прохальній частині клопотання зазначено, що слідчий просить накласти арешт на зовнішній жорсткий диск «SP Armor», де зазначається номер такого диску, як ідентифікуюча ознака. Номером диску, згідно з протоколом обшуку, є -А30.

Однак, номер диску у клопотанні про накладення арешту та інших документах, що додаються до нього - 3-А30.

Водночас, слідчий судді наклав арешт на жорсткий диск «SP Armor» з серійним номером 3-А30, тобто на майно, яке згідно з протоколом обшуку не вилучалося.

Окремо апелянт зазначає, що слідча у постанові про визнання речовими доказами ідентифікувала вказані об`єкти по іншому.

Слідчим суддею вказані доречні аргументи не враховано, мотиви їх відхилення не зазначено.

Крім того, слідчим суддею взагалі не мотивовано необхідність накладення арешту на банківські картки, так саме не зазначено в цій частині мети і підстав для цього.

Відповідно до вимог чинного КПК України, арешт накладається на гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі,.

Однак, слідчий просив накласти арешт не на банківські рахунки, на яких містяться кошти ОСОБА_9 , а на банківські картки, тобто, на пластиковий предмет, який не є рахунком.

Тому, ухвала слідчого судді в цій частині є очевидно незаконною, оскільки будь-яких мотивів для задоволення клопотання слідчого у цій частині не містить.

Разом з тим, в порушення п. 3 ч. 2 статті 171 КПК України, у клопотанні слідчої не було зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Матеріали клопотання таких доказів не містять, слідчому судді таких доказів під час розгляду справи надано не було.

З даного приводу, слідча у судовому засіданні пояснень надати не змогла.

Водночас, слідчий суддя в ухвалі не навів жодних мотиві для відхилення зазначеного аргументу.

Крім того, слідчим суддею проігноровано обставину того, що майно, зазначене у клопотанні слідчого, було вилучено під час обшуку домоволодіння 19.10.2022 на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на такий обшук.

Із аналізу протоколу обшуку, можна дійти до висновку, що адресою, за якої проводився обшук, в протоколі обшуку зазначено АДРЕСА_2 .

Разом з тим, ухвалою слідчого судді надано дозвіл на обшук приміщення за іншою адресою, а саме за АДРЕСА_3 .

Дана обставина є вагомою та істотною у дослідженні клопотання про накладення арешту, оскільки стосується законності проведення обшуку і законності вилучення майна і, відповідно, набуття таким майном статусу тимчасово вилученого.

Таким чином, виходячи із вказаного, обшук здійснювався за іншою адресою, аніж та, що вказана в ухвалі про надання дозволу на здійснення обшуку, а саме за АДРЕСА_3 .

Посилання слідчим суддею місцевого суду на описки та технічні помилки під час складання протоколу є неспроможними, оскільки відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Отже, проведення обшуку за іншою адресою, яке не вказана в ухвалі суду, є грубим порушенням норм КПК України та принципу недоторканості житла.

Такі доводи сторони захисту слідчим суддею місцевого суду не спростовані, що у свою чергу є грубим порушенням принципу верховенства права, законності та змагальності.

При цьому, висновок слідчого судді про те, що майно про накладення арешту, на яке звернувся слідчий, не має статусу тимчасово вилученим майном є помилковим, з огляду на те, що в ухвалі про обшук від 29.09.2022 не було вказано конкретний перелік і вид майна яке має бути вилучене, а тому такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Водночас, майно, яке було вилучено під час обшуку 19.10.2022, має статус тимчасово вилученого майна.

Однак, слідчим суддею не враховано вимоги п. п. 5,6 ч. 2 ст. 173 КПК України, відповідно до вимог яких, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен врахувати розумність і співмірнісгь обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Сторона захисту, з урахуванням наявних грубих порушень вилучення такого майна у ОСОБА_9 , вказувала на невідповідність вказаним нормам, у разі задоволення клопотання слідчого.

Оскільки такі предмети, на які слідчий у клопотанні просить накласти арешт, для ОСОБА_9 є засобом для отримання заробітку на існування, оскільки останній користується відповідною технікою, тому що є професійним фотографом та, у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення, є внутрішньо-переміщеною особою, який тимчасово переїхав до міста Кропивницького.

Однак, слідчий суддя жодних мотивів для відхилення таких аргументів в ухвалі не зазначив.

Крім того, згідно з описовою частиною протоколу, у ході проведення обшуку виявлено певний перелік майна, а саме предмети: мобільний телефон, банківські картки, Мас Book Air, iMac, флешнакопичувачі без жодної ідентифікації.

Кінцевою частиною протоколу зазначено, що перераховане в протоколі обшуку вилучено і поміщено до спецпакетів Національної поліції України та до картонної коробки. Однак, слідчим не вказано, що саме поміщалось до пакетів та коробки, номер таких пакетів і якою є коробка, до якої поміщено вказане майно.

У зв`язку із наведеним, у сторони захисту виникають сумніви, що саме вилучалось слідчим і чи є це тим майном, на яке слідчий просить накласти арешт.

При цьому, сторона захисту звертала особливу увагу суду на ту обставину, що протокол обшуку від 19.10.2022 не містить конкретного переліку майна, яке вилучено. У протоколі описується виключно майно, яке виявлено. Разом з тим, відсутня інформація щодо вилучення саме цього майна.

Також апелянт зазначає, що в протоколі обшуку не зазначено спеціальні номери пакетів Національної поліції України, до яких упаковано зазначені предмети. Натомість, номери пакетів, які є їх вагомою ідентифікуючою ознакою, вперше були вказані в клопотанні про накладення арешту.

Такі обставини дають змогу прийти до висновку, що до вказаного майна був доступ сторонніх осіб, які мали змогу здійснити як технічне, так і фізичне втручання до вилучених предметів.

Щодо окремого питання недійсності обшуку від 19.10.2022, представник зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 236 КПК України та ч. 6 ст. 107 КПК України, про застосування відео зйомки має бути зазначено в протоколі обшуку, додатком до якого мас бути долучено технічний відеозапис слідчої дії на відповідному носієві із зазначенням його ідентифікуючих даних (вид носія, серійний номер).

Відповідно до ч. 6 ст. 107 КПК України, незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії.

Згідно з ч. 10 ст. 236 КПК України, обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

Зі змісту протоколу вбачається, що він не містить жодних додатків, не вказаний спосіб проведення відео зйомки, не зазначено носій, на який було збережено технічний аудіо- та відеозапис.

Таким чином, обшук який проведений 19.10.2022, під час якого вилучене вказане майно, в силу імперативної норми КПК України є недійсним, а тому таке майно має бути негайно повернуте особі у якої воно вилучено.

При цьому, слідчий суддя не зв`язаний повноваженнями надати оцінку такому обшуку, оскільки питання щодо його недійсності імперативно визначено нормами КПК України.

Накладаючи арешт на майно, яке є тимчасово вилученим, слідчий суддя в обов`язковому порядку мас перевірити підстави та порядок його вилучення на предмет відповідності такої процесуальної дії вимогам КПК України.

Однак, слідчий суддя місцевого суду звів такий розгляд клопотання про арешт майна нанівець, розглянув його формально, без врахуванням жодного доводу сторони захисту.

В судове засідання апеляційного суду прокурор не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, представників власника майна, які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто слідчим суддею 03.11.2022 за участі представників власника майна адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , де була оголошена вступна та резолютивна частини оскаржуваної ухвали.

Згідно розписки, яка міститься в матеріалах судового провадження, копію повного тексту ухвали вручено представнику ОСОБА_9 адвокату ОСОБА_11 08.11.2022. Тобто, останній день на подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді з дня отримання повного тексту ухвали є 13.11.2022, який є вихідним днем.

З апеляційною скаргою представник звернувся 14.11.2022, тобто перший робочий день після вихідних. Іншої інформації матеріали справи не містять, а тому колегія суддів вважає за необхідне задовольнити вказане клопотання представника власника майна про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2022 року.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000418 від 14.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що до слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області надійшли матеріали з ВПК в Кіровоградській області ДКП НПУ про те, що на території Кіровоградської області діє група осіб за попередньою змовою та скоює виготовлення, збут і розповсюдження предметів порнографічного характеру в мережі інтернет «Інстаграм» з обліковим записом «photomorphine».

В ході проведення слідчих (розшукових) заходів встановлено, що користувачем облікового запису «photomorphine» є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Користується номером оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_6 . Користується автомобілем «Volkswagen Passat CC», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_7 .

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 надає послуги фотографування та через особистий обліковий запис «photomorphine» в соціальній мережі «Інстаграм», підшукує осіб жіночої статі, в тому числі неповнолітніх, для участі у відвертих фотозйомках в стилі «НЮ» та подальшого розповсюдження таких знімків через мережу Інтернет.

Крім того, ОСОБА_9 може бути причетний до організації протиправної діяльності он-лайн порно студії в м. Кропивницький, а саме виготовлення, за участю осіб жіночої статі, та розповсюдження в режимі реального часу через мережу інтернет продукції порнографічного характеру.

19.10.2022 в період часу з 09:15год. по 11:03год. під час санкціонованого обшуку квартири АДРЕСА_1 , за місце проживання ОСОБА_9 , виявлено та вилучено: мобільний телефон «iPhone 12», ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім карткою мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_2 , які упаковано до спецпакету «НПУ» №NPU1521187; банківська картка «monobank» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_10 , банківська картка «Альфабанк» № НОМЕР_4 , банківська картка «А-Банк» № НОМЕР_5 , які упаковано до спецпакету «НПУ СУ» №PSP1101950; предмет схожий на ноутбук «Mac Book Air» на 8Гб, серійний номер СО2GC95TQ6L7, який упаковано до спецпакету «НПУ СУ» №PSP8100983; предмет схожий на комп`ютер «iMac», на 44 Гб, серійний номер СО2Х58Р7J1GG, який упаковано до картонної коробки, яка опечатана паперовою биркою; жорсткий диск «SP Armor» з номером 3-А30, який упаковано до спецпакету «НПУСУ» № PSP1101949; флешнакопичувач «Sand Disk Ultra» на 32 ГБ, флешнакопичувач «Kingston» на 128 Гб, які упаковано до спецпакету «НПУСУ» № PSP1101948.

Вилучені вищевказані речі 19.10.2022 постановою слідчого визнано речовими доказами, по вказаному кримінальному провадженню, оскільки вони могли бути як знаряддям так і предметом вчинення злочину, а отже всі вищевказані вилучені речі мають значення для кримінального провадження.

20.10.2022 слідча за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні за №0000418 від 14.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 301 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт вилученого майна 19.10.2022 під час обшуку квартири АДРЕСА_1 , згідно переліку зазначеному в даному клопотанні.

03.11.2022 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2022 року вказане клопотання задоволено та накладено арешт на вилучене майно

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, врахував розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Ту обставину, що виявлені та вилучені речі були визнані речовими доказами. Наслідки накладення арешту на майно, тому вважав за необхідне задовольнити клопотання, оскільки це необхідно задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі та відчуження.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно можливо може бути майном, яке могло зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Слідчим суддею перевірено, що вказане майно вилучено саме 19.10.2022 в період часу з 09:15год. по 11:03год. під час санкціонованого обшуку квартири АДРЕСА_1 , за місце проживання ОСОБА_9 та відношення цього майна до обставин кримінального провадження № 0000418 від 14.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України.

Враховуючи всі обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші підстави з яких апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, не є безумовними підставами для її скасування та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 376 ч.2, ст. 117, 170-173, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Поновити представнику власника майна - адвокату ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2022 року.
Апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2022 року про арешт майна вилученого 19.10.2022 під час санкціонованого обшуку квартири АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_9 , залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4