Справа № 463/4458/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/937/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 жовтня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави,-

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 09.12.2022 року включно, без визначення розміру застави.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що враховуючи те, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину, за який чинним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, що є достатньо даних вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню будь яким іншим чином, продовжити свою злочинну діяльність, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, враховуючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення та його суспільну небезпечність та спосіб вчинення, відсутність у такого достатніх соціально-стримуючих факторів, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо запобігти цим ризикам.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану ухвалу, постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначає, що у разі, якщо суд апеляційної інстанції дійде до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просить визначити розмір застави в межах, що передбачені п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що судом з`ясовано, що ОСОБА_7 утримується під вартою понад 7 місяців, має постійне місце проживання у с. Хоросниця Львівської області, а також те, що у нього 04 серпня 2022 року народилась дитина, жодних фактів поза процесуальної поведінки з моменту інкримінованої ОСОБА_7 події з 05.03.2022 не було. Вказує про те, що ризик втечі та уникнення правосуддя суттєво зменшився і не набуває такого значення, щоб до ОСОБА_7 продовжувати застосування виключного запобіжного заходу.
Зазначає що жодних доказів, які б містили відомості про протиправні наміри ОСОБА_7 прокурором суду не надано.
Наголошує, що ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України перестали існувати станом на даний час або ж є мінімальними, а відтак не утворюють такого ступеню значимості та ймовірності, який би давав беззаперечні підстави продовжувати обмеження права ОСОБА_7 , передбаченого ст. 5 Конвенції та продовжувати утримувати його під вартою, без визначення розміру застави.
Звертає увагу на те, що при вирішенні поданого прокурором клопотання, в оскаржуваній постанові, судом першої інстанції не надано оцінку та не взято до уваги наступні обставини, а саме: ОСОБА_7 , має постійне місце проживання у будинку АДРЕСА_1 . За вказаною адресою фактично проживає разом цивільною дружиною ОСОБА_10 , мамою - ОСОБА_11 , сестрою ОСОБА_12 , племінником ОСОБА_13 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_7 народилась донька - ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , належним чином завірена копія якого знаходиться у матеріалах справи; ОСОБА_7 позитивно характеризується, що підтверджується належними доказами, які знаходяться в матеріалах справи.
Також просить взяти до уваги належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 з моменту початку досудового розслідування у провадженні, а саме: те, що ОСОБА_7 , ще не перебуваючи у процесуальному статусі підозрюваного, прибув за викликом слідчого та прокурора 06.03.2022 року до службового кабінету ТУ ДБР у м. Львові; 07.03.2022, перебуваючи у процесуальному статусі підозрюваного, належним чином виконав вимоги п.1 ч. 7 ст. 43 КПК України (обов`язки підозрюваного) та прибув за повідомленням слідчого/прокурора до адміністративної будівлі Личаківського районного суду м. Львова задля розгляду стосовно нього лопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою; у період до 07.03.2022 року перебував на волі, проте не вчинив жодних дій, які описані в оскаржуваній Ухвалі від 11.10.2022, як існування ризиків задля обрання виняткового запобіжного заходу. Зокрема не фальсифікував, не підробляв, не спотворював докази не вступав у позапроцесуальні відносини із свідками, потерпілою, не схиляв жодну особу до зміни показань чи надання інших показань.
Наголошує, що наведені вище фактичні обставини, свідчать про невідповідність висновків суду щодо ступеню суспільної небезпеки ОСОБА_7 та відсутності у нього соціально-стримуючих факторів.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , виступ захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про задоволення поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 щодо залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, на розгляді у Залізничному районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000095 від 06 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, підставно зазначив, що будь-яких даних про істотне зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою - домашній арешт в судовому засіданні не встановлено.
Разом з цим, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала судді підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим.

Підстав передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави не встановлено.

Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається із ухвали суду першої інстанції, при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 не було визначено розмір застави.

Колегія суддів, аналізуючи в сукупності всі встановлені обставини, а також те, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину, за який чинним законом перебачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, приходить до висновку, що правових підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід не вбачається і вважає, про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в межах передбачених ст. 182 КПК України в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн., який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. На переконання колегії суддів, такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задоволити частково.

Ухвалу судді Залізничного районного суду м. Львова від 11 жовтня 2022 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави скасувати.

Клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 задоволити частково.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України, на строк 60 діб, до 09 грудня 2022 року включно та утримувати у Львівській установі виконання покарань №19.

Визначити розмір застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн. 00 коп.
Роз`яснити ОСОБА_7 право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали на рахунок: IBAN: UA0085066, банк отримувача: ДКС України, м. Київ , , код банку отримувача (МФО) 820172. Внесення визначеної застави є підставою для звільнення особи з-під варти.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1)прибувати до суду за першою вимогою;

2)не відлучатися із м. Львова без дозволу прокурора або суду;

3)повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 09 грудня 2022 року включно.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4