ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/4107/22 Справа № 188/1051/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000050 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Васильківське Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянку України, з середньою освітою, заміжню, яка має на утриманні неповнолітню дитину, працюючу поваром у кафе «Лерой», зареєстровану за адресою: вул Пушкіна, 13/80, м. Першотравенськ , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 9000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 800 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. У задоволенні в іншої частини позовних вимог, - відмовлено.

Вирішено долю речових доказів.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні наступного.

О18.23 годині 04.08.2022 року, ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні кафе « Лерой », розташованого за адресою: вул. Героїв України, 59 в смт. Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, схопила ОСОБА_8 за шию та здавила з силою, після чого умисно надавила іншою рукою на обличчя, а потім умисно з силою штовхнула, вдаривши останню об стіну спиною та задньою поверхнею верхніх кінцівок, та нанесла не менше двох ударів рукою в обличчя останньої.

Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, з метою подальшого спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , пішла за останньою у приміщення туалету, де схопила ОСОБА_8 за волосся та потягнула до підлоги, внаслідок чого ОСОБА_8 упала на коліна, після чого ОСОБА_7 , тримаючи її у такому положенні, рукою здавила шию ОСОБА_8 та тримала її у такому положенні деякий час.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді садна верхньої губи праворуч, правої щоки, синці правої лопатки, передньої поверхні лівого колінного суглобу, гематоми правої половини лобної ділянки (волосяна частина), зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу, середньої третини передньої - задньої поверхонь лівого плеча з розповсюдженням на зовнішню поверхню лівого ліктьового суглобу, передньої поверхні правого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі:

- обвинувачена просить вказаний вирок, в частині стягнення моральної шкоди в сумі 9000 тисяч гривень 00 копійок на користь потерпілої ОСОБА_8 , - змінити та призначити стягнення з неї моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 в сумі 800 грн.

Вважає, що потерпілою ОСОБА_8 жодних доказів, які б підтверджували ступінь перенесених моральних страждань в судовому засіданні надано не було. В судовому засіданні потерпілою надано лише підтвердження того, що вона проходила МРТ в м. Павлоград, витративши при цьому 800 грн. Вказану суму я готова відшкодувати.

Обвинувачена вказує, що потерпіла звернулась із заявою до відділу поліції №4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лише 16.08.2022 року, хоча події про які йдеться в обвинувальному акті, мали місце 04.08.2022 року. Вказане, на її думку, свідчить про те, що моральні страждання потерпіла ОСОБА_8 не переносила. Крім цього, нею неодноразово здійснювались спроби примиритися з потерпілою та відшкодувати їй завдану матеріальну шкоду, проте вона відмовлялась.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення, а вирок суду, - без змін, обвинувачену, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції ухвалюючи вищевказаний вирок, в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 125 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченої щодо зміни вироку в частині стягнення з неї на користь потерпілої моральної шкоди, а саме зменшення суми відшкодовування, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Так, ч. 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 статті 129 КПК України визначено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною першою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з вироку, вказані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримуючись принципів справедливості, співрозмірності та реальності виконання судового рішення, частково задовольняючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 , дійшов до вірного висновку про необхідність і достатність стягнення з ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди суми в розмірі 9 000,00 грн.

Вказаний розмір стягнення є співрозмірним завданій здоров`ю моральній шкоді, справедливим за розміром, з врахуванням характеру завданих тілесних ушкоджень, глибини душевних переживань та страждань потерпілої.

Доводи ОСОБА_7 є такими, що задоволенню не підлягають.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.

Судове рішення за змістом в повній мірі відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4