Справа № 202/6839/22
Провадження № 1-кп/202/186/2023
УХВАЛА

21 квітня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м.Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000506 від 07 серпня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000506 від 07 серпня 2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України.

У судовому засіданні прокурор, посилаючись на ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, просив суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти. В обґрунтування клопотання зазначив, що обвинувачений, з метою уникнення від відповідальності за вчинений ним злочин, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_4 , вчиняючи непокору, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати наказ командира щодо освідування, здійсненого в умовах воєнного стану, тим самим може самовільно залишити місце несення служби, що утворює склад інших злочинів.

Захисник обвинуваченого у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу просив відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що його підзахисний вже досить тривалий час тримається під вартою, а ризики, перелічені прокурором як підстава продовження найсуворішого запобіжного заходу мають суто формальний характер та будь-якими доказами не підтверджуються. Дій, спрямованих на переховування від суду, тиску на потерпілих та свідків обвинувачений не вчиняв та вчиняти не збирається. Чинити перешкоди у розгляді кримінального провадження та вчиняти кримінальні правопорушення його підзахисний також не збирається. На підставі викладеного просив суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на будь-який не пов`язаний із триманням під вартою, який у повній мірі забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків або зменшити розмір застави, яка є непомірною для обвинуваченого.

Обвинувачений позицію свого захисника підтримав та зазначив, що бажає служити.

Вислухавши думки учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно матеріалів справи, ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2023 року обвинуваченому було продовжено строк дії запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти на строк шістдесят діб, який спливає 15 травня 2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Мотивуючи клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначає, що існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На виконання вказаних вимог КПК України судом встановлено, що обвинуваченому інкримінований злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тому у суду є достатні підстави вважати що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватими у інкримінованому злочині, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого незаконно впливати на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні продовжує існувати, оскільки як вбачається із додатків до обвинувального акта, стороною обвинувачення зібрані певні докази по кримінальному провадженню, які в тому числі ґрунтуються на показах потерпілих та свідків. Стадія допиту свідків судом ще не розпочата.

При цьому ризик, передбачений п.4 та п.5 ч.1 ст.177 КПК прокурором у судовому засіданні доведений не був.

Разом із цим, наявність доведених прокурором ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України дають суду підстави вважати, що на даній стадії судового розгляду, інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України крім тримання під вартою в умовах гауптвахти, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України та забезпечити його належну поведінку. З урахуванням вищезазначеного достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 у разі зміни йому запобіжного заходу, може переховуватись від суду та впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження ОСОБА_4 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 діб.

Враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України, а також обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , наявності вищезазначених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає за можливе визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 208 000, 00 грн., що забезпечить виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст.178,197,331,372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 15 травня 2023 року включно.

Визначити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 208 000 (двісті вісім тисяч) гривень.

У випадку внесення обвинуваченим ОСОБА_4 встановленої застави, вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави із покладенням наступних обов`язків:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування та/або місця роботи;

4) утримуватися від будь-якого спілкування з потерпілим та свідками по кримінальному провадженню;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свого паспорту (паспортів) для виїзду за кордон, інших документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1