Справа № 438/627/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1082/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на вирок Бориславського міського суду Львівської області від 25 жовтня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищенаведеним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирішено питання з речовими доказами.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди в розмірі 3000 гривень 00 копійок, 2 014 гривень 08 копійок витрат на лікування, моральної шкоди в розмірі 15 000 гривень та 2 000 гривень судових витрат; витрат на правову допомогу задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 завдану майнову шкоду у розмірі 2014 (дві тисячі чотирнадцять) гривень 08 копійок та моральну шкоду у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень. У решті позовних вимог відмовлено.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 4 березня 2021 року близько 21 год. 15 хв., перебуваючи поблизу під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи умисел на вчинення насильницьких дій, маючи умисел, направлений на завдання фізичного болю останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, наніс побої, зокрема два удари кулаком правої руки в ділянку потиличної ділянки голови потерпілого ОСОБА_6 , які завдавали останньому фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись із даним вироком, потерпілий ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок Бориславського міського суду Львівської області від 25 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 у частині вирішення цивільного позову, а саме: збільшити суму відшкодування моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 до 15 000 грн.; стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.; в решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог потерпілий покликається на те, що часткове задоволення його цивільного позову у частині стягнення моральної шкоди, а також залишення без задоволення цивільного позову у частині стягнення витрат на правову допомогу, судом першої інстанції здійснено без ретельної перевірки його позовних вимог та оцінки наданих доказів. Зокрема, вказує на те, що за весь час після вчинення стосовно нього злочинних дій обвинувачений жодним чином не допоміг йому матеріально, як і не вибачився за свої дії. При цьому розмір стягнутої судом матеріальної шкоди у сумі 1000 грн. є дуже малим та не відповідає характеру та обсягу його фізичних, душевних та психічних страждань характеру немайнових втрат, а також засадам розумності і справедливості. Звертає увагу на те, що через отримані тілесні ушкодження змушений був звернутися до лікарів, втратив працездатність на понад два тижні (16 днів), з них 6 днів перебував на стаціонарному, а 10 днів - на амбулаторному лікуванні. Через ушкодження здоров`я зазнав фізичного болю та пережив душевні страждання, змушений був витрачати кошти на відновлення здоров`я. Крім цього, зазнав душевних страждань, що викликані негативними спогадами про подію. При цьому діти бачили його на лікарняному ліжку, що також погіршило його стан здоров`я, часто з`являлися відчуття нервозності та безсоння. У судових засіданнях щоразу доводилося відображати у пам`яті події злочину, нервозність була спровокована тим, що обвинувачений не визнавав своєї вини і не бажав добровільно відшкодовувати спричинену йому шкоду. На переконання апелянта, при вирішенні спору про відшкодування моральних збитків суд неправильно встановив характер завданої йому шкоди, глибину і тривалість моральних і фізичних страждань, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, у якому перебував до моменту вчинення щодо нього кримінального правопорушення.

Як зазначає потерпілий, суд безпідставно відмовив у стягненні з цивільного відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., адже на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу ним було подано необхідні документи. Зазначає, що ним було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_9 від 29 квітня 2021 року, що було підтверджено актом про надання професійної правничої допомоги, та здійснено оплату 30 квітня 2021 року №1/0421, що підтверджується копією меморіального ордеру №@PL11259 від 30 квітня 2021 року.

У судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, що стверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Його захисник ОСОБА_10 у телефонному режимі повідомив суд про те, що у нього відсутні повноваження на представництво інтересів ОСОБА_7 у Львівському апеляційному суді.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, 9 лютого 2023 року на адресу суду надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_9 також подав заяву про проведення апеляційного розгляду у його відсутності, просив подану апеляційну скаргу задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу потерпілого частково, просив таку задовольнити у частині стягнення витрат на правову допомогу.

З огляду на викладене, а також положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності учасників, що не з`явились.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині фактичних обставин вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 126 КК України як умисного завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вид та розмір покарання, призначеного ОСОБА_7 , а також розмір стягнутої на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальної шкоди, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється, а тому вирок суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Водночас, заявлені потерпілим вимоги стосовно необхідності стягнення на його користь більшого розміру моральної шкоди та витрат на правову допомогу, частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, відповідно до резолютивної частини оскарженого вироку, цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 , зокрема, 1 000 грн. моральної шкоди.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про стягнення з останнього на його користь, зокрема, 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 2 000 грн. витрат на правову допомогу.

Частиною 1 ст. 128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України.

У своїй постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 23 ЦК України, передбачено, що розмір моральної шкоди визначає суд з урахуванням певних обставин, а саме залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно врахував вимоги розумності та справедливості.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що внаслідок завдання побоїв потерпілому ОСОБА_6 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичних стражданнях та пов`язаному з цим лікування, душевних та емоційних стражданнях, втраті часу, істотності вимушених змін у життєвих стосунках, необхідності витрачання зусиль для відновлення здоров`я та звичних життєвих зв`язків.

Доводи апеляційної скарги потерпілого про те, що розмір заявленої ним моральної шкоди в сумі 15 000 гривень є співмірним негативним наслідкам морального характеру, які він зазнав внаслідок протиправних дій обвинуваченого, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до оскарженого вироку, суд першої інстанції не вбачав підстав для відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., оскільки вважав, що вказаний розмір є неспівмірним завданій моральній шкоді, не відповідає глибині моральних і психічних страждань потерпілого, ступеню вини обвинуваченого та його матеріальному становищу.

У своїй постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц, Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію про те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з урахуванням рівня фізичного болю та душевних страждань потерпілого через нанесення йому побоїв, які завдали фізичного болю, тривалість часу, що був необхідним для відновлення стану здоров`я, обставини за яких потерпілому були ці побої нанесені, а також виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, обстановки вчинення кримінального правопорушення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення позову потерпілого в частині стягнення моральної шкоди та вважав за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 у відшкодування завданої моральної шкоди 1 000 гривень.

Апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає фактичним обставинам справи та тяжкості заподіяних потерпілому ушкоджень, є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав останній, унаслідок завданих йому ударів.

Втім, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які підтверджують витрати на правову допомогу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до змісту оскарженого вироку, суд першої інстанції зазначав, що потерпілий ОСОБА_6 просив відшкодувати витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. На підтвердження оплати послуг адвоката, потерпілим було надано договір про надання професійної правничої допомоги від 29 квітня 2021 року за №9/0421 року між ним та адвокатом ОСОБА_11 , а також акт про надання професійної правничої допомоги та її оплату від 30 квітня 2021 року за №1/0421, при цьому суду не надано детальний опис послуг, наданих адвокатом, та докази здійснених потерпілим витрат на правову допомогу.

В свою чергу, колегія суддів зазначає про те, що акт про надання професійної правничої допомоги та її оплату від 30 квітня 2021 року за №1/0421, у якому зазначений вид правничої допомоги, наданої адвокатом ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_6 , та меморіальний ордер № НОМЕР_1 , згідно з яким ОСОБА_6 сплатив ФОП « ОСОБА_9 » 2 000 грн., доводять, що потерпілий поніс витрати на правову допомогу у вказаному розмірі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає доведеним заявлений потерпілим ОСОБА_6 розмір витрат на правову допомогу, що становить 2 000 гривень, які підлягають стягненню з ОСОБА_7 .

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі збільшення сум, які підлягають стягненню, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 409 та ч. 1 ст. 410 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_6 , через що оскаржений вирок суду першої інстанції необхідно змінити.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Бориславського міського суду Львівської області від 25 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 2 000 (дві тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4