Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1295/21
Провадження № 1-кп/553/46/2023
В И Р О К

Іменем України

30.03.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000152 від 01.04.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевськ, Луганської області, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 03.12.2015 Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 407, ч. 1 ст. 389-1, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,-

в с т а н о в и в:

30.03.2021 року, близько 23 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , за попередньою змовою з встановленою слідством особою - ОСОБА_6 , матеріали відносно якого були виділені в окреме провадження та який згідно вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 16.11.2021 року визнаний винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, перебуваючи неподалік будинку № 6 по пров. Ломаному в м. Полтава, побачивши потерпілого ОСОБА_7 , який проходив неподалік, скориставшись відсутністю на вулиці сторонніх осіб, вирішили зненацька напасти на нього та заволодіти його майном. Так, обвинувачений ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , матеріали відносно якого було виділено в окреме провадження, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, з прямим умислом, наздогнали потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 почав погрожувати йому ножем, вимагаючи віддати належне потерпілому майно, при цьому почав різати куртку останнього, а обвинувачений ОСОБА_4 , в цей час, двома руками стиснутими в кулак, ударом по тулубу, потерпілого повалив на землю.

У подальшому, з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_4 закрив останньому рота, щоб унеможливити потерпілого покликати на допомогу, та разом із ОСОБА_6 , матеріали відносно якого було виділено в окреме провадження, почали виривати сумку у потерпілого.

У подальшому обвинувачений ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , заволоділи рюкзаком потерпілого ОСОБА_7 , вартістю 500 гривень, всередині якого було наступне майно останнього, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 5-S», IMEI: НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, вартістю 1433 грн. 33 коп., та документами, виданими на його ім`я, а саме: паспорт та посвідку про постійне місце проживання.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , за попередньою змовою з встановленою слідством особою - ОСОБА_6 , матеріали відносно якого були виділені в окреме провадження, шляхом вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_7 , заволоділи його майном, чим завдали матеріального збитку на загальну суму 1933 грн. 33 коп. Після чого з викраденим майном з місця злочину зникли та розпорядилися ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованому йому злочину передбаченого ч.2. ст. 187 КК України не визнав та суду пояснив, що в той вечір, 30.03.2021 року, близько 23 год. у нього будь-якого корисливого наміру та попередньої змови щодо нападу на потерпілого ОСОБА_7 не було. Він йшов з іншим молодим чоловіком в сторону дому, а попереду нього йшов потерпілий ОСОБА_7 . Молодий чоловік з яким він йшов в сторону дому несподівано зробив поворот в іншу сторону, схопив потерпілого і почав погрожувати йому ножем. Він з іншої сторони злякався за життя потерпілого і штовхнув його в сторону, щоб не дати своєму товаришу ударити потерпілого ножем. Далі була потасовка, після чого його товариш та потерпілий побігли в одну сторону, а він залишився та побачив телефон, який лежав. Він його взяв, телефон був включений весь час, а в подальшому віддав його правоохоронним органам. Будь-яких корисливих намірів щодо заволодіння майном потерпілого у нього не було, він просто хотів захистити людину від нападу та виконати свій громадянський обов`язок. Зі своїм товаришем з яким він йшов додому він познайомився на зупинці «Критий ринок» в м. Полтава, за півроку до події та думав, що йому 19 років, не знав, що він неповнолітній.

Після знайомства, вони пішли прогулюватись по місту. Потерпілого вперше він побачив в районі «Поділ», поблизу зупинки «Млинзавод» в м. Полтава. На зупинці «Млинзавод» він заглянув до ломбарду, потім вийшов на вулицю перекурити. Чи був потерпілий в ломбарді він не знає, оскільки там були всі в масках. Після того як він вийшов з ломбарду, він відійшов і сів перекурити. Його знайомий в цей час перебував поряд з ним. Далі вони вирішили йти пішки додому повз магазин «Маркетопт», оскільки мали намір йти через с. Яківці. Коли пройшли магазин «Маркетопт», перейшли дорогу, щоб вийти на провулок Ломаний, він був одягнений в сіро-чорній куртці, масці, шапці, а його знайомий був одягнений в червону куртку та сині штани. Коли вони зайшли в двір, знайомий почав різко знімати рюкзак і в попихах побіг вперед. Між ними та потерпілим була відстань близько 7 метрів. Його знайомий побіг вперед і схватив потерпілого лівою рукою за ліве плече, а правою рукою махнув якимось незрозумілим предметом, який був схожий на ніж. Він зрозумів, що буде бійка, йому стало страшно і він вирішив втрутитися. Все відбувалося дуже швидко. До цього моменту ножа він в свого знайомого не бачив. Далі він зрозумів, що буде щось неладне і він підбіг до них, для того щоб відштовхнути нападаючого, оскільки вони крутились. Він хотів відштовхнути нападаючого, підбіг до них і вийшло так, що він штовхнув потерпілого. Від даного поштовху потерпілий не падав. В цей час потерпілий схватив його, далі не знає, що відбувалося, бо він намагався вирватися від потерпілого, відриваючи його руки від себе, але в нього це не вийшло і вони з потерпілим впали. Потім потерпілий схватив його за куртку, нападаючий тягнув потерпілого назад, потерпілий в цей час тягнув його назад, та впавши, потерпілий потягнув його за собою, а його товариш продовжив виривати рюкзак потерпілого. Потерпілий почав кричати, і він закрив йому рот, щоб не злякати нападаючого, щоб той не почав різати і його, а тому приложив свою руку до рота потерпілого і сказав «тихо». Він закрив рот потерпілому, щоб не злякався нападаючий і не почав їх обох вбивати. Після цього нападаючий втік, потерпілий його відпустив, він встав, а потерпілий побіг. Потерпілий був з рюкзаком в той період, куди дівся його рюкзак він не знає. Він встав і не міг зрозуміти, що відбувається, взяв телефон потерпілого і побіг за ними, але їх не наздогнав, а тому пішов в ту сторону, в яку вони побігли. Коли його знайомий здійснив напад на потерпілого, він запитав його : «Що це? Що ти робиш?», але відповіді на його питання не отримав. Оскільки потерпілий схопив його та тримав, він не міг нічого більше зробити, щоб зупинити напад. На лінію 102 чи 103 він не телефонував і не повідомляв про даний факт. Телефон потерпілого він приніс додому, оскільки думав, що потерпілий зателефонує на нього, і він йому б його повернув. Проте через день до нього приїхали працівники поліції, яким він видав телефон і повідомив інформацію. При цьому ніяких дій для того, щоб добровільно повернути телефон він не вчиняв. З моменту коли він взяв телефон потерпілого і до моменту видачі його працівникам поліції, телефон знаходився у нього. З нього він намагався зателефонувати знайомому, щоб дізнатись, що взагалі відбулось. Крім того з телефону потерпілого він направляв фото своїх документів, бо хотів повернути за винагороду знайдений телефон. При цьому, кому саме відправляв фото своїх документів не знає, але ті люди сказали йому, що скинуть 100 доларів США. Йому на телефон приходили повідомлення, проте він не розумів від кого, не пам`ятає суті розмов та переписки з даною особою. Бачив, що його знайомий під час нападу дістав з рюкзака щось схоже на ніж. Під час події силою відштовхнув потерпілого, оскільки він схватився за нього, бо напевно подумав, що він також на нього нападає, щоб не впасти. Після інциденту він пробув в тому районі ще хвилин 20, ходив біля будинку шукав потерпілого. Його знайомий, з яким він був в день нападу це ОСОБА_6 , де він знаходиться зараз не знає.

На наступний день після нападу намагався знайти свого товариша, а тому йому телефонував з номера потерпілого, бо його телефон виключився. Вважає, що його арештували через непорозуміння, що працівники поліції примусили його щиро розкаятися у скоєному. Зазначив, що до нього на досудовому розслідуванні застосовувалися недозволені методи розслідування, проте з відповідними заявами до правоохоронних органів не звертався, вважає, що обвинувачення недоречне. Він не повідомляв проте що сталося в поліцію, бо ввечері вже транспорт не ходив, а на наступний день приїхала поліція, чому не зателефонував до поліції пояснити не зміг, просто це йому не спало на думку та він не знав, що відбулося далі.

Незважаючи на повне невизнання своєї винуваності обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, його винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю обставин, встановленими в судовому засіданні, доказами, повністю дослідженими та безпосередньо перевіреними судом в процесі розгляду даного кримінального провадження:

- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , який суду показав, що до події з обвинуваченим ОСОБА_4 він знайомий не був. В той день, 30.03.2021 року ввечері, він йшов зі сторони технічного університету, там де гуртожитки. Він збирався до друга, який проживає по АДРЕСА_3 . Його навушники були закладені в ломбарді і він збирався забрати їх звідти. Будучи в ломбарді, він заплатив гроші та забрав свої навушники, після чого вийшов та пішов в сторону магазина «Маркетопт». Коли дійшов до магазину і збирався переходити дорогу він зняв навушники, не доходячи до спортзалу «Професіонал», що знаходиться по вул. А. Кукоби в м. Полтаві, почув шум, що хтось біжить за ним. Після того, як він пройшов спортзал «Професіонал», дійшов до дому товариша, повернувся назад і в цей час його схватили за його сумку. Обидва нападаючі схопили його за плече. Коли він повернувся, то перший чоловік тягнув його зліва, а другий справа. Він потягнувся за сумкою, а в цей час у нього з карману витягли спочатку навушники, а за ними і телефон. Після того як витягнули телефон, кожен з нападаючих почав тягнути його сумку в різні сторони. Обвинувачений ОСОБА_4 тримав його за плече, спочатку він його тягнув, потім тягнув його за сумку і вдарив кулаком в груди та саме він і витягнув телефон у нього. Той, нападаючий, що був вдягнений в червону куртку дістав ніж. Коли він тримав сумку, один із нападаючих його штовхнув спереду, а той, що був з ножем почав різати руку. Перший в груди його вдарив обвинувачений ОСОБА_4 , який був одягнений в чорне. Удари були кулаками. Після цього він відпустив свою руку, а коли йому завдали ударів кулаками він впав назад. Після цього він почав кричати, але йому закрили рот, при цьому ніхто йому нічого не казав, він тримав свою сумку сильно, але другий нападаючий, котрий був з ножем потягнув її і вона порвалась. Коли йому закрили рот, почали бити ногами. Після чого він впав, коли почав падати, нападаючі почали тягти знову за сумку. Тягнули за сумку вдвох. Після того як сумку вирвали, один з нападаючих в червоній куртці з його сумкою побіг вправо від нього за будинок, а інший побіг за ним. В його сумці знаходився паспорт, посвідка на проживання і всі документи на навчання. Тому він побіг за нападаючим з рюкзаком, але не зміг його наздогнати. Після цього, близько 15 хвилин він сидів на місці і нікуди не рухався, а потім пішов до дому свого товариша там прийняв ліки, щоб заспокоїтися та з ним, близько першої години ночі, поїхав в райвідділ поліції, де подав відповідну заяву про злочин та повністю описав як все відбулося, а також нападаючих на нього осіб. Підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_4 здійснив на нього напад з метою заволодіння його майном. Зазначав, що збитки завдані йому кримінальним правопорушенням не відшкодовані. Обвинувачений не намагався відшкодувати збитки, просто попросив вибачення з приводу того, що він не знав, що у його товариша був ніж, а сам робити він нічого не хотів.

Його телефон йому показали вже в поліції. Обвинуваченого ОСОБА_4 вдруге він побачив в поліції під час впізнання. Після подій, які відбулися 30.03.2021 року зі своїми батьками він зв`язувався через фейсбук. Його батьки хвилювались і телефонували на його номер. Коли вони телефонували на його номер, особа їм відповіла, що його ОСОБА_7 затримала поліція, а обвинувачений представлявся працівником поліції і просив кошти. В залі судового засідання потерпілий чітко вказав на обвинуваченого ОСОБА_4 як на одного з двох нападаючих на нього 30.03.2021 року ввечері. При вирішенні питання щодо виду та міри покарання обвинуваченому просив суд суворо покарати обвинуваченого за вчинене.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, підтверджується дослідженою та безпосередньо перевіреною в судовому засіданні сукупністю доказів:

- заявою ОСОБА_9 Суд поданої від імені ОСОБА_7 слідчому Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області (т.1 а.с. 115);

- протоколом огляду місця події від 01.04.2021 року з відповідною фототаблицею, відповідно до якого під час огляду виявлено та вилучено кофту чорного кольору марки «Marco Panucci» розміру «L» з пошкодженнями тканини по лівому рукаві, яка належить потерпілому ОСОБА_7 (т.1 а.с. 116-118);

- постановою начальника СВ ВП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 01.04.2021 року, відповідно до якої визнано речовим доказом по матеріалам досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000152 від 01.04.2021 року, кофту чорного кольору із біркою з написом «Marco Panucci» розміру «L» (т.1 а.с. 119);

- висновком експерта № СЕ-19/117-21/5725-ТР від 13.05.2021 року за результатами судової трасологічної експертизи з відповідною фототаблицею, відповідно до якого:

1. На задній стороні лівого рукава, наданої на дослідження куртки «Marco Panucci», «Men's Wear », «L», чорного кольору, є чотири лінійні різані пошкодження загальною довжиною - 110 мм, 42 мм, 62 мм, 42 мм, утворені в результаті механічного впливу стороннього предмета.

2. Пошкодження загальною довжиною - 110 мм утворені в результаті розірвання на ділянці довжиною - 63 мм та надрізу на ділянці довжиною - 47 мм стороннім загостреним предметом. Пошкодження загальною довжиною 42 мм утворене в результаті розірвання стороннім загостреним предметом. Пошкодження загальною довжиною - 62 мм утворене в результаті надрізу стороннім загостреним предметом. Пошкодження загальною довжиною - 42 мм утворене в результаті надрізу стороннім загостреним предметом з послідуючим надривом (т.1 а.с. 122-128);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.04.2021 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 заявив, що особу під №2 ( ОСОБА_4 ) він впізнає по рисам обличчя як особу, яка вчинила на нього напад 30.03.2021 року (т.1 а.с. 129-130);

- заявою ОСОБА_4 від 01.04.2021 року відповідно до якої ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки IPhone 5s в корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , який він 30.03.2021 року, перебуваючи по вул А. Кукоби у м. Полтава, відібрав у раніше невідомої йому особи (т.1 а.с. 131);

- протоколом огляду місця події від 01.04.2021 року з відповідною фототаблицею до нього, відповідно до якого під час огляду виявлено та вилучено мобільний телефон марки IPhone 5s в корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , який під час огляду ОСОБА_4 , від якого надійшла заява про добровільну видачу мобільного телефона, він видав та який згідно його заяви він відібрав у раніше невідомої йому особи (т.1 а.с. 132-136);

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 01.04.2021 року, відповідно до якої визнано речовим доказом мобільний телефон марки «IPhone 5s» ROM 16 Gb, у корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 (т.1 а.с. 137);

- висновком експерта № СЕ-19/117-21/5726 - ТВ від 13.05.2021 року за результатами товарознавчої експертизи з відповідною фототаблицею, відповідно до якого експерт дійшов наступних висновків, що ринкова вартість станом на момент вчинення злочину наданого на дослідження мобільного телефону «IPhone 5s» ROM 16 Gb, у корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 могла становити 1433 гривні 33 копійки ( одна тисяча чотириста тридцять три гривні 33 копійки) (т.1 а.с. 140-147);

- клопотанням від 01.04.2021 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб (т.1 а.с. 148-152);

- копією ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 02.04.2021 року, відповідно до якої застосовано відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Полтавському слідчому ізоляторі на строк 60 діб - з 16 години 50 хвилин 02 квітня 2021 року з одночасним визначенням запобіжного заходу у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України (т.1 а.с. 153-155);

- копією ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 06.04.2021 року, відповідно до якої виправлено описку в ухвалі слідчого судді від 02 квітня 2021 року, а саме в резолютивній частині ухвали невірно зазначено: « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » на правильне « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » (т.1 а.с. 156);

- копією ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 12.05.2021 року, відповідно до якої накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 05.05.2021 року під час проведення обшуку, а саме на: куртку «AUDSA EXPEDITION» розміром «XL», чорно-червоного кольору, яка належить ОСОБА_6 , шляхом заборони її відчуження, розпорядження, використання до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку (т.1 а.с. 157-158);

- запитом т.в.о. начальника ВП №1 Полтавське районного УП ГУНП в Полтавській області до генерального директора ПТ Ломбард «Свіжа копійка» про надання записів з камер спостереження, які знаходяться за адресою: м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 61 за період часу з 23:00 год. 30.03.2021 року по 31.03.2021 року 00:20 год. (т.1 а.с. 159);

- відповіддю на запит ломбарду «Скарбниця» про направлення диску з відеозаписом із зовнішніх камер відеоспостереження, які установлені за адресою: АДРЕСА_4 за період часу з 23:00 год. 30.03.2021 року по 31.03.2021 року 00:20 год. (т.1 а.с. 160);

- протоколом огляду цифрового носія та перегляду інформації, що міститься на ньому від 23.05.2021 року з відповідним диском доданим до нього (т.1 а.с. 161-163);

- запитом т.в.о. начальника ВП №1 Полтавського районного УП ГУНП в Полтавській області до керуючого магазину «Маркетопт» про надання записів з камер спостереження, які знаходяться за адресою: м. Полтава, пров. Кооперативний, 3 за період часу з 23:00 год. 30.03.2021 року по 31.03.2021 року 00:20 год. (т.1 а.с. 209);

- відповіддю на запит керуючого магазином «Маркетопт» про направлення диску з відеозаписом із зовнішніх камер відеоспостереження, які установлені за адресою: м. Полтава, пров. Кооперативний, 3 за період часу з 23:00 год. 30.03.2021 року по 31.03.2021 року 00:20 год., з відповідним диском (т.1 а.с. 209-210);

- протоколом огляду цифрового носія та перегляду інформації, що міститься на ньому від 22.05.2021 року, з відповідною фототаблицею до нього, відповідно до якої наявний ганок магазину «Маркетопт», на якому знаходиться камера відеоспостереження. О 22.42 год. 30.03.2021 року у кадрі з`являється молодий чоловік, яким являється потерпілий, що рухається в сторону проїжджої частини та починає переходити дорогу. О 22.43 год 30.03.2021 року у кадрі з`являється хлопець із рюкзаком на правому плечі, якого потерпілий впізнав як одного із нападників, що слідує за потерпілим. Далі у кадрі з тіні виходить молодий хлопець, що долучається до того, що перейшов дорогу, яких потерпілий впізнав як своїх нападників. О 23.42 30.03.2021 року файли з іншої камери, яка відтворює ділянку місцевості пров. Кооперативний вул. А. Кукоби в м. Полтаві, де у кадрі з`являється хлопець із рюкзаком за плечима, яким являється потерпілий за яким прямують два хлопці, яких потерпілий впізнав як нападників (т.1 а.с. 212-216);

- постановою від 22.05.2021 року про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, відповідно до якої визнано речовим доказом по матеріалам досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000152 від 01.04.2021 року, компакт-диск із записом камери відеоспостереження, яким обладнано магазин «Маркетопт» за адресою: м. Полтава, пров. Кооперативний, 3 від 30.03.2021 року (т.1 а.с. 217);

- запитом т.в.о. начальника ВП №1 Полтавського районного УП ГУНП в Полтавській області до власника « ІНФОРМАЦІЯ_3 » про надання записів з камер відеоспостереження, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 за період часу з 23:00 год. 30.03.2021 року по 31.03.2021 року 00:20 год. (т.1 а.с. 218);

- відповіддю на запит ОСОБА_12 про направлення диску з відеозаписом із зовнішніх камер відеоспостереження, які встановлені за адресою: АДРЕСА_5 за період часу з 23:00 год. 30.03.2021 року по 31.03.2021 року 00:20 год., з відповідним диском (т.1 а.с. 219-220);

- протоколом огляду цифрового носія та перегляду інформації, що міститься на ньому від 20.05.2021 року, з відповідною фототаблицею до нього, відповідно до якої на файлах із камер потерпілий впізнав себе та маршрут свого пересування, а також двох нападників, якій здійснили на нього напад 30.03.2021 року та де видно, що о 23.28 год. один із нападників пробігає між автомобілями, о 23.40 год. видно одного із нападників, який тримає у лівій руці сумку, яку потерпілий впізнав як свою (т.1 а.с. 221-228);

- постановою від 20.05.2021 року про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, відповідно до якої визнано речовим доказом по матеріалам досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000152 від 01.04.2021 року, компакт-диск із записом камери відеоспостереження, яким обладнано « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_5 від 30.03.2021 року (т.1 а.с. 229);

- постановою від 18.05.2021 року про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, відповідно до якої визнано речовим доказом по матеріалам досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000152 від 01.04.2021 року, компакт-диск із записом камери відеоспостереження, яким обладнано фітнес клуб «Професіонал» за адресою: м. Полтава, вул. А. Кукоби, 25 від 30.03.2021 року (т.1 а.с. 230);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.04.2021 року (а.с.6-8, 12, т.2.) за участі обвинуваченого ОСОБА_4 з додатком до нього - флеш-носієм, відповідно до якого під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_4 розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення разом з іншою особою;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.05.2021 року (а.с.9-12, т.2.) за участі потерпілого ОСОБА_7 з додатком до нього - флеш-носієм, відповідно до якого під час слідчого експерименту потерпілий розповів про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення;

- вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 16.11.2021 року, який набрав законної сили, відповідно до якого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначено покарання з урахуванням ст.69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки (т.2, а.с.206-207).

Матеріалами, які характеризують особу обвинуваченого: копією паспорта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_3 , виданий органом № 4455 (т.1 а.с. 231-232); копією характеристики на громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видана заступником начальника ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області відповідно до якої ОСОБА_4 характеризується негативно (т.1, а.с. 233); довідкою в.о. заступника головного лікаря з медичної частини КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в даному закладі на лікуванні не перебував. Завірено з 1996 року по теперішній час (т.1, а.с. 234); вимогою ВП №2 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області про судимість від 04.01.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий 03.12.2015 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.2 ст. 407, ч.1 ст. 389-1, ч.1 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.1 ст.70, КК України, на 3 роки позбавлення волі (т.3, а.с.235-236); копією вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 03.12.2015 року відповідно до якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним за ч.2 ст. 407, ч.1 ст. 389-1, ч.1 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 70 КК України та засуджено на 3 роки позбавлення волі (т.1 а.с. 237-239).

За таких обставин, в сукупності наведених доказів та їх аналізу суд вважає, що вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 та даючи оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за статтею 187 ч.2 КК України, як умисні дії, які виразились у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, які йому вірно інкриміновані стороною обвинувачення.

Аналізом безпосередньо досліджених та перевірених судом доказів у їх взаємозв`язку між собою, в ході розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за обставин, які викладені стороною обвинувачення. Дана сукупність доказів повністю підтверджує висновки суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, які були встановлені в ході судового розгляду щодо часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КК України обвинуваченим ОСОБА_4 відповідно до ст. 91 КПК України. Сукупність досліджених доказів також узгоджується із показаннями даними в судовому засіданні потерпілим, який в своїх поясненнях даних в судовому засіданні також підтвердив фактичні обставини подій учасником яких він був безпосередньо, а отже і факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення.

Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 даних в судовому засіданні щодо заперечення своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.187 КК України є неспроможними, недостовірними та необ`єктивними, такими, що суперечать фактичним обставинам справи встановлених судом в ході розгляду кримінального провадження, доказами наданими стороною обвинувачення, а тому суд не бере їх до уваги, та вважає, що такі показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та заперечення ним своєї вини у цьому, суд вважає безпідставними та розцінює це як спробу таким чином обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Викладене свідчить, що обвинувачений ОСОБА_4 знаходився на місці вчинення злочину, діяв умисно та вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 187 КК України, за що він повинен нести кримінальну відповідальність.

Такий висновок суду, зокрема підтверджується, протоколом проведення слідчого експерименту від 02.04.2021 року (а.с.6-8, 12, т.2.) за участі обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до якого під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_4 розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення разом з іншою особою, а крім того в судовому засіданні сам обвинувачений підтвердив, що на відеозаписі проведеного слідчого експерименту знаходився він, що з ним проводився слідчий експеримент, обставини переглянуті на відео відповідали дійсності. При цьому він зазначив, що на відео слідчого експерименту він розповідав все як його просили працівники поліції. Не відмовився від цього, бо не знав порядку такої відмови.

Крім того, під час дослідження доказів в судовому засідання, а саме відеозаписів з камер відеоспостереження сам обвинувачений підтвердив, що на всіх відео знаходиться він та його товариш, якого звати ОСОБА_6 , з яким вони йшли та спілкувалися, а потім ОСОБА_6 напав на потерпілого, якого він рятував від небезпеки.

Заяви обвинуваченого ОСОБА_4 в судових засіданнях про те, що інкримінуємий йому злочин передбачений ч.2 ст. 187 КК України він не вчиняв, суд вважає невідповідаючими дійсності, бо такі його заяви спростовуються, як послідовними і детальними показаннями потерпілого по справі, так і сукупністю інших доказів по справі, які були досліджені безпосередньо судом в ході розгляду даного кримінального провадження, висновками експертів, вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 16.11.2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 187 КК України, речовими доказами по справі, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив інкримінуємий йому злочин передбачений ч.2 ст. 187 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 дані в ході судового розгляду про застосування до нього заходів фізичного та психологічного впливу та недозволених методів досудового розслідування, не знайшли свого підтвердження, так як ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16.09.2021 року було доручено Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві організувати проведення ретельної перевірки правомірності дій працівників поліції під час затримання та проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000152 від 01.04.2021 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України, згідно повідомлених ним суду відомостей про застосування до нього заходів фізичного та психологічного впливу та недозволених методів досудового розслідування, а в разі виявлення порушень вимог чинного КПК України внести відомості до ЄРДР, і про прийняте рішення повідомити суд. На адресу суду надійшла постанова старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві про закриття кримінального провадження від 08.12.2021 року у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України (т.2, а.с.76-82).

Доводи сторони захисту щодо не вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КК України не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даного кримінального провадження, спростовуються сукупністю доказів зібраних стороною обвинувачення та протирічать фактичним обставинам справи.

Вказані докази в сукупності з показаннями потерпілого, висновками експертів, речовими доказами та іншими доказами по справі, не довіряти яким у суду немає жодних підстав, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч.2 КК України сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , який повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч.2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України», щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч.2 КК України належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності - достатніми доказами по справі «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України та які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Проаналізувавши всі докази, досліджені в судовому засіданні, суд, з врахуванням вимог ст. 337 КПК України, вважає доказаною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України.

Відповідно до ч.1 статті 368 КПК України ухвалюючи вирок суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».

З урахуванням викладеного, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись ст. 62 Конституції України, суд приходить до переконливого висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.187 ч.2 КК України є доведеною поза розумним сумнівом, що також узгоджується з положенням ст. 94 КПК України, та які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

Зважаючи на викладене, суд вважає правильною кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 187 ч. 2 КК України, як вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправдання засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Суд, при вирішенні питання щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує положення п. 1 ППВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст.ст. 50 та 65 КК України, та виходить з того, що особі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставини, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого відсутні.

Обставини, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує мету й мотиви, яким керувалася особа при вчиненні кримінального правопорушення, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, те що ОСОБА_4 раніше судимий, характеризується негативно, не займається суспільно-корисною працею, вину у вчиненні злочину не визнав, що свідчить, що особа не зробила відповідні висновки для себе, не ставиться критично до скоєного, збитки завдані злочином не відшкодував, а тому суд,реалізуючи принципи законності, справедливості, індивідуалізації, гуманності, необхідності і достатності покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді реального позбавлення волі, передбаченого в межах санкції ст.187 ч.2 КК України та без застосування положень ст.ст. 75,76 КК України, яке буде необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Відповідно до ст. 124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Долю речових доказів, які долучені до матеріалів кримінального провадження, суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 02.04.2021 року тобто з моменту застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати пов`язані із проведенням експертиз по кримінальному провадженні у сумі 1544,58 грн.

Речові докази по справі -мобільний телефон марки «IPhone 5s» ROM 16 Gb, у корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 ( а.с. 137 том 1), кофту чорного кольору із біркою з написом «Marco Panucci» розміру «L» ( а.с. 119 том 1), яка належить потерпілому та знаходиться в камері зберігання речових доказів ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області - повернути за належністю потерпілому; компакт-диск із записом камери відеоспостереження, якими обладнано магазин «Маркетопт» від 30.03.2021 року ( а.с. 217 том 1), компакт-диск із записом камери відеоспостереження, якими обладнано приміщення « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 30.03.2021 року (а.с. 229 том 1), компакт диск із записом камери відеоспостереження, якими обладнано фітнес клуб «Професіонал» від 30.03.2021 року ( а.с. 230 том 1) - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1