печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2486/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000824, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.10.2022 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Другого слідчого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 за погодженням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. 297-1, 297-2, 297-3, 297-4 КПК України про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000824 від 14.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000824 від 14.10.2022, за підозрою заступника начальника оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Луганської митниці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, матеріали відносно якого 14.10.2022 виділені з кримінального провадження № 0000148 від 17.03.2022.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Луганської митниці від 23.06.2021 №41-о ОСОБА_5 призначено на посаду заступника начальника оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Луганської митниці.

Відповідно до Положення про Державну митну службу України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227, Державна митна служба реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи.

При цьому, Державна митна служба забезпечує та здійснює контроль за дотриманням вимог законодавства з питань митної справи та в межах повноважень, визначених законом, законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Держмитслужбу, під час переміщення товарів через митний кордон України та після завершення операцій з митного контролю та митного оформлення; забезпечує здійснення заходів офіційного контролю у формі попереднього документального контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, організовує міжвідомчу взаємодію з органами державної влади; запобігає та протидіє контрабанді, здійснює боротьбу з порушеннями митних правил на митній території України; організовує та провадить відповідно до закону оперативно-розшукову діяльність та здійснює контроль за її провадженням оперативними підрозділами Держмитслужби та її територіальних органів, які ведуть боротьбу з контрабандою; застосовує до платників податків передбачені законом штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог законодавства з питань митної справи та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Держмитслужбу, інші санкції та обмеження у торгівлі з окремими країнами відповідно до міжнародних актів, тобто здійснює правозастосовні та правоохоронні функції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином, ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу.

Згідно ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно п. 3 Кодексу етичної поведінки працівників Державної митної служби України працівники під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про запобігання корупції», нормативно-правових актів Міністерства фінансів України, розпорядчих документів Держмитслужби, положень про структурні підрозділи та посадових інструкцій Працівників.

Водночас ОСОБА_5 зазначених вимог не дотримався та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 17 Конституції України, зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Харківська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади російської федерації (далі - рф) та службових осіб з числа керівництва збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і збройних сил рф як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам рф, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування чорноморського флоту рф на території України - в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил рф вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та російської федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території рф службові особи збройних сил російської федерації (далі - зс рф), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей рф, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів за так званою «доктриною Герасимова», де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами рф і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості рф на світовій арені, представники влади та збройних сил рф, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів рф здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян рф і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) - як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та збройних сил рф серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи чорноморського флоту російської федерації, що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ збройних сил рф поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і збройних сил рф вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року а території Донецької та Луганської областей розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію казаних регіонів, та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької та Луганської областей представниками силових структур рф проголошено створення незаконних псевдодержавних утворення «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР») та «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошених «ДНР» та «ЛНР» представниками Російської Федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької та Луганської областей сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ДНР» і «ЛНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької та Луганської областей протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, російської федерації на території Донецької та Луганської областей так званих «ДНР» і «ЛНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 керівництвом рф в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Луганської області області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного, невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

На початку березня 2022 року збройні сили рф, шляхом збройної агресії та бойових дій, діючи спільно з підконтрольними їм воєнізованими підрозділами представників так званої «ЛНР», захопили територію та здійснили тимчасову окупацію м. Старобільськ Луганської області.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою переходу на бік ворога - окупаційної влади рф та так званої «лнр», залишився в м. Старобільськ Луганської області, після чого наприкінці березня 2022 року, точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, пройшов співбесіди з представниками так званої «лнр» та добровільно вступив на службу до незаконного окупаційного органу « ІНФОРМАЦІЯ_2 народной республики», зайнявши посаду начальника.

Крім того, 31 травня 2022 року, ОСОБА_5 , перебуваючи у не встановленому в ході досудового розслідування місці, діючи умисно й на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, інформаційній безпеці України, з метою пропаганди окупаційної адміністрації російської федерації, добровільно взяв участь у проведенні семінару за участі керівників незаконних органів: так званих «министерства юстиции Луганской народной республики», та «территориальных управлений юстиции».

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, - державній зраді, тобто діянні умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинені в умовах воєнного стану.

ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу та громадянином України, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України - у державній зраді, тобто діянні на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, вчиненому шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, а саме:

- листом Державної митної служби України від 25.03.2022 №08-1/25/8.14/1616 відповідно до якого заступник начальника оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Луганської митниці ОСОБА_5 під час співбесіди з окупантами російської федерації та «лнр» надав згоду на зайняття посад у структурах тимчасово окупованих територій Луганської області та проходить процес погодження;

- рапортом оперативного співробітника ГОУ ДБР від 03.06.2022, згідно якого отримано інфомрацію про те, що ОСОБА_5 обіймає посаду начальника « ІНФОРМАЦІЯ_3 народной республики», а саме посаду начальник;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які повідомили, що ОСОБА_5 перейшов на бік ворога та вступив на службу до органів так званої «лнр»;

- протоколами огляду комп`ютерних даних за участі свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_9 - публікації на сайті т.зв. «министерства юстиции лнр» щодо проведеної 31.05.2022 наради в окупованому військами рф м. Старобільськ Луганської області, в ході чого свідки впізнали на зображенні ОСОБА_5 .

Згідно показів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . ОСОБА_5 до цього часу перебуває на тимчасово окупованій території України - в м. Старобільську Луганської області.

Вимогами частини 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Беручи до уваги, що згідно ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Таким чином, приймаючи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 умисно переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території України, орган досудового розслідування вважає, що є достатні підстави ініціювати питання перед слідчим суддею питання щодо здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Враховуючи наявність даних про перебування ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України 29.09.2022 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яке 29.09.2022 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а 04.10.2022 - у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - випуску № НОМЕР_1 (7334) газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» разом зі повістками про явку на допит в якості підозрюваного на 11 год. 00 хв. 19.10.2022, на 11 год. 00 хв. 20.10.2022 та на 11 год. 00 хв. 21.10.2022.

У призначені дати та час для допиту в якості підозрюваного ОСОБА_5 не з`явився, про причини неявки не повідомив, та з матеріалів кримінального провадження №0000148 від 17.03.2022 постановою прокурора від 14.10.2022 матеріали за підозрою ОСОБА_5 виділені в окреме провадження № 0000824 за ч.2 ст.111 КК України, в рамках якого останнього 14.10.2022 оголошено у розшук.

Розшук підозрюваного ОСОБА_5 доручено здійснювати оперативним працівникам Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську.

Згідно листа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, від 10.01.2023 №13-05-508/23 з метою розшуку ОСОБА_5 заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» № 298/6/р від 26.12.2022.

Крім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.11.2022 у справі № 757/30154/22-к, надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжнього заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі, з конфіскацію майна.

Підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово викликалась органом досудового розслідування повістками, надісланими засобами телефонного та електронного зв`язку (у т.ч. шляхом публікації повісток на офіційному Веб-Сайті ОГП, в газеті «Урядовий Кур`єр»), однак жодного разу не з`явився, про причини неявки ніяким чином не повідомив.

Враховуючи викладене, у сторони обвинувачення є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності та засудження.

Під час розгляду клопотання відсутня необхідність у виклику та допиті свідків.

На даний час у кримінальному провадженні проведено всі можливі слідчі, а також негласні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення усіх суттєвих обставин та доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Враховуючи вище викладене, постановою слідчого від 02.11.2022 за погодженням із процесуальним керівником кримінальне провадження № 0000824 зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, у зв`язку з оголошенням розшуку підозрюваного ОСОБА_5 .

Водночас, зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акту, однак завершити досудове розслідування не виявляється за можливе, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується матеріалами досудового розслідування.

Таким чином, приймаючи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 умисно переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території України, орган досудового розслідування вважає, що є достатні підстави ініціювати питання перед слідчого суддя щодо спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Згідно з частиною 1 статті 297 1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченим цим Кодексом, з урахуванням положень глави «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень».Частина 2 статті 297-1 КПК України передбачає, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 111 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

Слідча у судовому засіданні підтримала клопотання в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав у ньому зазначених.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні зазначив, що наразі у органу досудового розслідування відсутні докази щодо ризиків, вказаних у клопотанні та того, що підозрюваний знаходиться на тимчасово окупованих територіях, оскільки в клопотанні відсутні документи, які свідчили б про такі обставини.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов таких висновків.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000824 від 14.10.2022, за підозрою заступника начальника оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Луганської митниці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, матеріали відносно якого 14.10.2022 виділені з кримінального провадження № 0000148 від 17.03.2022.

Відповідно до ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави, на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочинів передбачених частинами другою статті 111 КК України стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Водночас, положеннями ст. 297-5 КПК України передбачено, що повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Так, 29.09.2022 складено письмове повідомлення про підозру та 04.10.2022 повідомлено про підозру: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Старобільськ Луганської області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, - державній зраді, тобто діянні умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинені в умовах воєнного стану.

Підозрюваний неодноразово викликався слідчим для особистого отримання повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваного та участі в інших процесуальних діях, однак останній на виклик слідчого не з`явився.

Так, враховуючи наявність даних про перебування ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України 29.09.2022 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яке 29.09.2022 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а 04.10.2022 - у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - випуску № НОМЕР_1 (7334) газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» разом зі повістками про явку на допит в якості підозрюваного на 11 год. 00 хв. 19.10.2022, на 11 год. 00 хв. 20.10.2022 та на 11 год. 00 хв. 21.10.2022.

У призначені дати та час для допиту в якості підозрюваного ОСОБА_5 не з`явився, про причини неявки не повідомив, та з матеріалів кримінального провадження №0000148 від 17.03.2022 постановою прокурора від 14.10.2022 матеріали за підозрою ОСОБА_5 виділені в окреме провадження № 0000824 за ч.2 ст.111 КК України, в рамках якого останнього 14.10.2022 оголошено у розшук.

Розшук підозрюваного ОСОБА_5 доручено здійснювати оперативним працівникам Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську.

Згідно листа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, від 10.01.2023 №13-05-508/23 з метою розшуку ОСОБА_5 заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» № 298/6/р від 26.12.2022.

Крім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.11.2022 у справі № 757/30154/22-к, надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжнього заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі, з конфіскацію майна.

Підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово викликалась органом досудового розслідування повістками, надісланими засобами телефонного та електронного зв`язку (у т.ч. шляхом публікації повісток на офіційному Веб-Сайті ОГП, в газеті «Урядовий Кур`єр»), однак жодного разу не з`явився, про причини неявки ніяким чином не повідомив.

Враховуючи викладене, у сторони обвинувачення є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності та засудження.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, рішення Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182). Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій відповідно до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, вищевказані обставини дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний умисно перебуває на тимчасово окупованих територіях та переховується від органу досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним особливо тяжкого злочину.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000824 від 14.10.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Керуючись ст. 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000824 від 14.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1