1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/5806/22 1-кп/335/348/2023
23 березня 2023 року м.Запоріжжя
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07 лютого 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 08 квітня 2023 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
У судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу.
В обґрунтування клопотання зазначено про те, що під час судового розгляду ОСОБА_4 захворів: підвищилась температура тіла, періодично втрачав свідомість, відчуває сильну слабкість, у зв`язку з чим неодноразово звертався до медичної частини для надання медичної допомоги. У ході обстеження було виявлено розлади печінки та підшлункової залози, екзему, у зв`язку з чим останній потребує обстеження та в подальшому госпіталізації. Запобіжний захід, який на даний час діє, обмежує його право на повноцінне лікування. Крім того, під час досудового розслідування та судового провадження обвинувачений ОСОБА_4 жодним чином не перешкоджав кримінальному провадженню, а саме встановленню фактичних обставин справи органом досудового розслідування та судом. Обвинувачений ОСОБА_4 зізнався у скоєнні злочину, активно співпрацював зі слідством, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем тримання його під вартою. Обвинувачений ОСОБА_4 не має паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що унеможливлює його виїзд за кордон з метою переховування від суду. Обвинувачений ОСОБА_4 не має можливості впливу на свідків з метою ненадання показань або зміни показань, оскільки всі свідки вже допитані органами досудового слідства і їх показання повністю співпадають з показаннями ОСОБА_4 .. Обвинувачений ОСОБА_4 є особою похилого віку (виповнилось 73 роки), пенсіонером, ветераном праці, має зареєстроване місце проживання та постійне стабільне джерело доходу у вигляді пенсії (його матеріальне становище цілком залежить від державних виплат), а також має міцні соціальні зв`язки та позитивну репутацію. Обвинувачений ОСОБА_4 не має іншого джерела доходів, окрім пенсійного забезпечення, не має будь-який заощаджень, а тому у нього відсутня матеріальна можливість переховуватись від суду. Обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має. Допитана під час судового розгляду потерпіла не заперечувала проти заміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою більш м`яким запобіжним заходом. Обвинувачений ОСОБА_4 не завдав майнової шкоди іншим особам. Під час розгляду справи цивільні позови до нього заявлені не були. У обвинуваченого ОСОБА_4 відсутній доступ до зброї.
З урахуванням зазначеного захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просить суд змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з триманні під вартою на більш м`який запобіжний захід.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання адвоката ОСОБА_5 та просив суд його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив суд його задовольнити. Додатково зазначив про те, що дійсно хворів на простуду, проте наразі стан його здоров`я покращився. Також зазначив про те, що має хронічні захворювання, а саме «екзему» з 2015 року та кожного разу взимку стан його здоров`я погіршується. Захворювання печінки та підшлункової залози також у нього з молоду та він потребує посиленого харчування. Зазначив про те, що у разі зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, буде мати змогу звернутися до лікарні, отримати лікарняний, та вважає, що у період його лікування кримінальне провадження слухатися не буде.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, оскільки ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати. Доказів на підтвердження того, стан здоров`я обвинуваченого на дозволяє йому перебувати в умовах СІЗО суду не надано.
Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
За приписами ч.5 ст.201 КПК України суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися судом.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справах «Ілійков проти Болгарії» та «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини, зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Розглядаючи заявлене клопотання суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Встановлено, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, на даний час перебуває на стадії судового розгляду, не зважаючи на те, що у даному кримінальному провадженні вже допитана потерпіла, триває стадія дослідження письмових доказів, ще не допитані свідки та обвинувачений, мета та обставини, що стали підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час є актуальними.
Медичні документи долучені стороною захисту до клопотання свідчать про те, що ОСОБА_4 дійсно має хронічні захворювання, разом з тим, суду не надано доказів на підтвердження того, що за станом здоров`я ОСОБА_4 не може утримуватися в умовах СІЗО, отримувати необхідне лікування та потребує додаткового медичного обстеження, яке він не може отримати в умовах СІЗО.
Разом з цим суд зазначає про те, що якщо сторона захисту або обвинувачений вважає, що йому в умовах СІЗО не належним чином надається медична допомоги, вони не позбавленні права звернутися до суду з відповідним клопотання аби суд постановив ухвалу щодо проведення перевірки надання медичної допомоги ОСОБА_4 в умовах СІЗО.
Суд також бере до уваги доводи ОСОБА_4 про те, що у разі зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, він буде мати змогу звернутися до лікарні, отримати лікарняний, та вважає, що у період його лікування кримінальне провадження слухатися не буде.
Суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на інший більш м`який, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даний час, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу.
Керуючись ст.201 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволені клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 24 березня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1