Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/960/23
Номер провадження 1-кс/711/326/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчої - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання слідчої відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000014 від 15.02.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з базовою вищою освітою, який не є особою з інвалідністю, розлученого, офіційно не працюючого, несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції в Черкаській області старшого ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000014 від 15.02.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 строком на 60 діб без права внесення застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 15.02.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи неодноразово засудженим за корисливі майнові злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив аналогічний майновий злочин, за наступних обставин:

24.02.2022 російська федерація здійснила відкриту агресію проти України, у зв`язку з чим, з моменту видання Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022 на території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 почав діяти воєнний стан, строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2119-IX від 15.03.2022 продовжено дію воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 757/2022 від 18.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2738-IX від 16.11.2022 продовжено дію воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2915-IX від 07.02.2023 продовжено дію воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Так, у невстановлений слідством час, але не пізніше 01.02.2022 у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний корисливий умисел направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сумі 1 000 доларів США, під надуманим приводом того, що нібито гр. ОСОБА_5 витратив грошові кошти на виготовлення паспорту для ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 , 30.12.2022 близько 19:17 год. ОСОБА_5 , з номеру мобільного телефону: НОМЕР_1 зателефонував на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 , та у ході розмови під надуманим приводом того, що нібито гр. ОСОБА_5 витратив грошові кошти на виготовлення паспорту для ОСОБА_7 , почав погрожувати ОСОБА_7 фізичною розправою.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , ОСОБА_5 16.01.2023 приїхав за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , де зустрівши ОСОБА_7 , під надуманим приводом того, що нібито гр. ОСОБА_5 витратив грошові кошти на виготовлення паспорту для ОСОБА_7 , шляхом вимагання, діючи умисно, розуміючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, висунув незаконну вимогу про те, що ОСОБА_7 має найближчим часом, а саме до 23.01.2023 передати йому грошові кошти у сумі 1 000 доларів США, а у разі відмови пригрозив застосуванням до нього насильства, небезпечного для його життя та здоров`я.

У подальшому ОСОБА_5 , починаючи з 16.01.2023, неодноразово телефонував ОСОБА_7 та під час розмов погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, вимагаючи передати йому грошові кошти у сумі 1 000 доларів США. ОСОБА_7 в свою чергу заперечував наявність будь-яких зобов`язань перед ОСОБА_5 , але останній, не реагуючи на відмову ОСОБА_7 передавати йому грошові кошти, продовжив вимагати грошові кошти, погрожуючи застосуванням при зустрічі до ОСОБА_7 насильства, небезпечного для життя та здоров`я останнього.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , в умовах дії воєнного стану, ОСОБА_5 13.02.2023 приблизно о 14:20 год. зустрівся з ОСОБА_7 поблизу кальян-бару «Tooman», що за адресою: м. Черкаси, вул. Хрещатик, 200, та під надуманим приводом того, що нібито гр. ОСОБА_5 витратив грошові кошти на виготовлення паспорту для ОСОБА_7 , шляхом вимагання, діючи умисно, розуміючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, висунув незаконну вимогу про те, що ОСОБА_7 має передати йому грошові кошти у сумі 1 000 доларів США, при цьому пригрозив фізичною розправою над ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 заперечив реальність існування будь-яких зобов`язань перед ОСОБА_5 , проте, бажаючи щоб вимагання передачі грошових коштів та погрози фізичною розправою над потерпілим ОСОБА_7 припинились, останній передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 5 000 грн., які він забрав у ОСОБА_7 та висунув чергову незаконну вимогу про передачу йому решти суми грошових коштів, пригрозивши фізичною розправою.

Ініціатор клопотання вказує, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_7 від 01.02.2022; показами потерпілого ОСОБА_7 від 14.07.2022; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої дії аудіо-відеоконтролю особи від 18.08.2022; додатковими показами потерпілого ОСОБА_7 від 16.01.2023; показами свідка ОСОБА_8 від 1.01.2023; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 24.01.2023; додатковими показами потерпілого ОСОБА_7 від 13.02.023; даними протоколу затримання ОСОБА_5 від 13.02.2023; показами свідка ОСОБА_9 від 13.02.2023; показами свідка ОСОБА_10 від 13.02.2023 та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В своєму клопотанні слідчий вказує, що підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, існування ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтований тим, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з цим останній, усвідомлюючи суворість покарання, передбаченого за інкриміноване правопорушення, у разі необрання запобіжного заходу матиме реальну можливість змінити місце проживання, переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик можливого незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтований тим, що ОСОБА_5 проживає в м. Черкаси, де проживає і потерпілий, який в своїх показах неодноразово зазначав, що побоюється залишатись за місцем свого проживання через постійні погрози фізичною розправою, що надходять від ОСОБА_5 та враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно нього ОСОБА_5 , а тому, слідство вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити активні дії в обґрунтування висунутих погроз фізичною розправою над ОСОБА_7 , щоб уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що завадить органу досудового розслідування встановити істину в розслідуванні даного кримінального правопорушення;

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 будучи неодноразово засудженим за корисливі майнові злочини (останній раз - 23.12.2014 вироком Соснівського районного суду міста Черкаси за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 роки), на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив аналогічний майновий злочин, проти власності громадян, тому на даний час існує достатньо підстав вважати, що останній маючи на меті отримати грошові кошти, продовжить вчиняти злочинні дії, спрямовані на незаконне вимагання грошових коштів у громадян.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; запобігати спробам продовжити свої злочинні наміри, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий вказує, що хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, встановлені обставини кримінального провадження, особи підозрюваного, зазначене свідчить про недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання, особистої поруки, оскільки такі запобіжні заходи не забезпечать гарантій його належної процесуальної поведінки.

Домашній арешт також, на думку слідства, не може бути застосований до підозрюваного, так як він зареєстрований та фактично проживає в одному ж населеному пункті з потерпілим та свідками, у зв`язку з чим може безпосередньо впливати на дачу від останніх неправдивих показів або зміну чи відмову від уже наданих під час досудового розслідування.

При цьому, слідчий вказує, що особливості подій кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , свідчать, що ступінь ризику продовження ним протиправної поведінки та створює істотну загрозу іншим членам суспільства, що обумовлює необхідність його ізоляції.

З огляду на те, що підозрюваним вчинено злочин із погрозою застосування насильства, що в даному випадку підтверджується тим, що від ОСОБА_5 систематично надходили погрози фізичною розправою відносно потерпілого ОСОБА_7 , слідчий просила, відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, не визначати розмір застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити, з огляду на обставини викладені в ньому та додані до нього докази. Додатково зазначив, що 14.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 189 КК України. Тобто, він підозрюється у вимаганні передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненого в умовах воєнного стану. Однак, як вбачається з вироку колегії суддів Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.12.2014, ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146 КК України та засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 роки. На думку прокурора, зазначене свідчить, що ОСОБА_5 на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив аналогічний майновий злочин, тому більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, відносно нього не можливо застосувати задля забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 позицію прокурора підтримала та просила задовольнити клопотання. Додатково зазначила, що на даний час існують ризики, які обумовлюють необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, а саме ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_5 раніше був засуджений за вчинення аналогічного злочину, а відтак може вчинити аналогічне кримінальне правопорушення. Також просила врахувати, що підозрюваний обізнаний про місце проживання потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, тому може здійснити вплив на них, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з огляду на необґрунтованість підозри та не доведеність існування ризиків, на які посилається сторона обвинувачення. На його думку, протоколи НСРД не доводять причетність його підзахисного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. Потерпілий є наркозалежною особою, тобто є такою особою на яку легко впливати, а тому в сторони захисту є сумніви щодо дій потерпілого. Вважають, що це була провокація злочину. З урахуванням зазначеного, просив застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Також просив врахувати, що він має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якого має матеріально забезпечувати та матір - ОСОБА_12 , 1947р.н., яка є пенсіонером та потребує догляду і матеріальної допомоги.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

13.02.2023 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.02.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01.02.2023; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відео контроль особи у кримінальному провадженні №0000014 від 15.02.2022 №1599т/55/122/01-2022 від 18.08.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.01.2023; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 16.01.2023; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж у кримінальному провадженні №0000014 від 15.02.2022 №266т/55/122/01-2023 від 24.01.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.02.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.02.2023; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 13.02.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 13.02.2023.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Стосовно позиції сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, то фактично адвокат дає оцінку доказам, зібраним стороною обвинувачення на даному етапі розслідування на предмет їх належності та допустимості, що є на цей час передчасним. Крім того, позиція сторони захисту, фактично не виключає можливість застосування до ОСОБА_5 , який є підозрюваним, запобіжного заходу, відповідно до ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за вчинене ОСОБА_5 інкримінованого йому в провину злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, яку наводить сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, де проживає разом з дружиною з якою розлучився, однак підтримує шлюбні стосунки, має малолітнього сина 2019 року народження, який потребує догляду та матеріального забезпечення, має матір, яка є особою похилого віку, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, наявність вказаних вище обставин наведених стороною захисту, не можуть бути вирішальними, що могло б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування ОСОБА_5 від слідства та суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризику, незаконно впливати на свідків.

Також слідчий суддя вважає, що існує ризик впливу підозрюваним на потерпілого у даному кримінальному провадженні, оскільки останній з ним особисто знайомий, обізнаний про його місце проживання. Крім того, слідчий суддя враховує, що потерпілий ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно нього ОСОБА_5 щодо погроз фізичною розправою з ОСОБА_7 . Отже, наведене свідчить про те, що підозрюваний може впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, з метою зміни ним своїх показань, щоб уникнути кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який полягає у незаконній вимозі передачі майна з погрозою насильства над потерпілим, не має заробітку та постійного джерела доходу, не вживає заходів для пошуку працевлаштування чи постановлення на облік в центр зайнятості як особа, що шукає роботу, що в сукупності може спонукати його до вчинення іншого кримінального правопорушення та свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваного та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу.

В той же час, доводи сторони обвинувачення, як на обґрунтування наявності існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше засуджений за вчинення аналогічного злочину, слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки відповідно до положень ч.1 ст. 89 КК України, по обставинах даної справи, судимість ОСОБА_5 вважається такою, що погашена.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено існування можливості підозрюваним перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і є лише його припущенням, з огляду на його необґрунтованість.

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами існування вказаних ризиків, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Кримінально процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначений дій.

Слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, та враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, вік, стан здоров`я, сімейний стан, наявність в нього на утриманні малолітньої дитини та матері, яка є особою похилого віку та потребує догляду, та інші обставини наведені стороною захисту.

В той же час, слід врахувати, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Слідчий суддя приходить до висновку, з урахуванням наявності ризиків передбачених статтею 177 КПК України, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків. Крім того, слідчий суддя вважає, що є неможливим застосування до підозрюваної таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Так, враховуючи особливості події кримінального правопорушення (мету, спосіб, засоби вчинення, його тривалість та участь підозрюваного у його вчиненні, тощо), вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначеним ризикам, а особливо спілкування підозрюваного зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні, а також можливості вчинення інших протиправних діянь. При цьому, слід звернути увагу, що особливості події кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , свідчать, що ступінь ризику продовження протиправної поведінки підозрюваного, створює істотну загрозу іншим членам суспільства.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Окремо слід зазначити, що слідчий суддя не відхиляє доводів сторони захисту, викладених на користь підозрюваного, але вважає, що у даному випадку, ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у встановленому законом строки, а також, забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя не вбачає.

Крім того, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який ідеться в клопотанні, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого кримінального правопорушення, досудове розслідування щодо якого ще не завершене. Також відповідний ступінь втручання є розумним і співмірним із завданнями цього кримінального провадження.

Разом з цим, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя має право та вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. З огляду на сімейний стан підозрюваного, наявність в нього утриманців та необхідності їх матеріально забезпечувати, слідчий суддя вважає, що вимога сторони обвинувачення про не встановлення розміру застави, заявлена в клопотанні, не підлягає задоволенню.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя враховує положення ч. 4 ст. 182 КПК України, якими визначено, що розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

При обрахунку розміру застави слідчий суддя враховує частину 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII якою встановлено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року. Таким чином, при визначенні розміру прожиткового мінімуму, як розрахункової величини для визначення застави, слід застосовувати розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб встановлений Законом "Про бюджет на 2022 рік" на 1 січня поточного року, тобто - 2684грн.

За таких обставин, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, а саме те що підозрюваний офіційно не працевлаштований, розлучений, проте проживає з колишньою дружиною однією сім`єю, має на утриманні малолітнього сина 2019 р.н., та матір, яка є пенсіонеркою , та встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 визначити заставу у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402600 грн. 00 коп., яку підозрюваний має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На переконання слідчого судді, задля досягнення дієвості запобігання ризикам негативного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, застава у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Визначаючи строк тривалості застосування попереднього ув`язнення, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 197 КПК України, на період часу у 60 днів, слідчий суддя враховує, що підозрюваного ОСОБА_5 було затримано 13.02.2023, про що свідчить відповідний протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.02.2023. Таким чином, слід визначити строк застосування запобіжного заходу у межах строку досудового розслідування, тобто до 13.04.2023 включно.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчої відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000014 від 15.02.2022 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України - задоволити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 13.04.2023 включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання - 13 лютого 2023 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 402600 (чотириста дві тисячі шістсот) грн. 00 коп., у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 , з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі на рахунок: рахунок отримувача - UA0003652; Код банку отримувача (МФО) - 820172; банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26261092, та надати документ, що підтверджує внесення застави слідчому, прокурору або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0000014, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2022.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді,

- не відлучатися з м. Черкаси Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) зі свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні, крім випадків необхідності їх участі при проведенні слідчих дій;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрюваного на строк до 14.04.2023 включно, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали визначити до 13 квітня 2023 року включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору, направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ та/або ІТТ №1 м.Черкаси.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 20.02.2023 о 09-00 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1