ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/140/23 Справа № 712/2563/23 Категорія: ст.ст. 183, 193 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засіданняОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваногоОСОБА_7 ,
захисникаОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні 0000858 від 14.03.2023, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 321, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 321 КК України,

в с т а н о в и в :

Оскаржуваною ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2023 року задоволено клопотання слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000858 від 14.03.2023 ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто з 14 березня 2023 року по 12 травня 2023 року включно. Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, а саме з 14 березня 2023 року.

Для утримання підозрюваний підлягає направленню до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави у 30 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 80 520 грн. (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), та у разі внесення якої покладено на нього зобов`язання:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду по кожному виклику;

- не відлучатися за межі місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання .

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, 20.03.2023 року захисник звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: домашній арешт або особисте зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що посилання слідчого у поданому ним клопотанні на те, що підозрюваний може змінити місце проживання та переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити тиск на свідків, ґрунтуються на припущеннях та здогадках.

Слідчий суддя не врахував, що підозрюваний не має на меті наміру уникнути кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки з родиною, вперше притягується до кримінальної відповідальності, наміру ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність не має, зобов`язується являтися до слідчих органів за першим же викликом.

Таким чином, на думку скаржника, відсутні підстави вважати, що підозрюваний продовжуватиме злочинну діяльність, ухилятись від слідства або чинити тиск на свідків.

Підозрюваний співпрацює зі слідством, добровільно видав працівникам поліції наркотичні засоби, які знаходились у нього в оселі, під час огляду місця події вчинення злочину надав показання, якими повністю визнає свою вину.

На переконання захисника, розгляд клопотання про продовження строку запобіжного заходу, було здійснено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

З наявних матеріалів кримінального провадження вбачається, що у провадженні органів досудового слідства перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000858 від 14.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 321, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 321 КК України.

За даними матеріалів досудового розслідування до вчинення кримінальних правопорушень, які розслідуються в рамках кримінального провадження №0000858 причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.03.2023 на підставі ст. 208 КПК України ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КПК України.

15.03.2023 його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КПК України - незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу з метою збуту.

16.03.2023 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу з метою збуту; ч. 1 ст. 321 КК України - незаконне придбання, зберігання сильнодіючого лікарського засобу з метою збуту; ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу з метою збуту, вчиненого повторно; ч. 3 ст. 321 КК України - незаконне придбання, зберігання сильнодіючого лікарського засобу з метою збуту, вчиненого повторно.

Колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження, погоджується з тим, що на даний час існують ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Зокрема ризик переховування підозрюваного від суду підтверджується відсутністю даних про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, тобто тих соціально-корисних зв`язків, які б виступали стримуючим фактором та гарантували його належну процесуальну поведінку.

Зокрема, ОСОБА_7 не одружений, не має на утриманні дітей чи інших непрацездатних осіб, не працевлаштований, відсутні відомості щодо законних джерел отримання доходів у підозрюваного.

Вказане, з врахуванням тяжкості можливого покарання, у разі визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, свідчить не лише про його можливість ухилення від суду, але й можливість вчинити інше кримінальне правопорушення та чинити незаконний вплив на свідків.

Слідчий суддя при обранні запобіжного заходу врахувала, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисних злочинів, передбачених ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 321, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 321 КК України, за які законодавством у сукупності передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а відтак усвідомлюючи тяжкість покарання, існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчим суддею правильно враховано, що незважаючи на те, що підозрюваний в силу ст. 89 КК України є раніше не судимою особою. Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 підозрюється в незаконному збутом наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів протягом тривалого часу, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та відповідно про його негативну репутацію.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так як за інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, тому до нього може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_7 співпрацює зі слідством, добровільно видав працівникам поліції наркотичні засоби, які знаходились у нього в оселі, під час огляду місця події вчинення злочину надав показання, якими повністю визнає свою вину, не спростовують висновки слідчого судді про наявність ризиків можливості ухилення підозрюваного від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення чи вчинення незаконного впливу на свідків.

Аргументи захисника про наявність сталих міцних соціальних зв`язків у підозрюваного з родиною не підтверджені в ході апеляційного перегляду.

На переконання колегії суддів, ризики, які були встановлені місцевим судом та підтвердженні в ході апеляційного розгляду, є достатніми для висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти цим ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Тому колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування та обрання підозрюваному ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даний час не встановлено.

Керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді