"04" квітня 2023 р.
Справа №150/130/23
Провадження по справі №1-кп/150/26/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за №0000102 від 16.03.2023 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, пенсіонера, раніше не судимого

за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 на початку січня 2020 року, точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на заробітках у м. Києві Киівської області дізнався про те, що через всесвітню мережу Інтернет можливо отримати посвідчення тракториста-машиніста. У той же час у ОСОБА_3 , який у законному порядку не отримував посвідчення тракториста-машиніста, виник злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою та надає права, з метою використання його у власних цілях, а саме посвідчення тракториста-машиніста на власне ім`я. Реалвуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчення, ОСОБА_3 скориставшись одним із сайтів у всесвітній мережі Інтернет, знайшов контакт у месенджері «Вайбер», номер телефону якого у ході досудового розсліування встановити не вдалося, зв`язався з невідомою особою, у ході спілкування з якою через повідомлення, домовився про виготовлення, подальше придбання та оплату вартості підробленого водійського посвідчення за 5000 гривень.

У цей же день, у невстановленому досудовим розслідуванням місці у м. Києві Київської області, за попередньою домовленістю з невідомою особою, ОСОБА_3 зустрівся із невстановленим чоловіком, якому передав свій фотознімок, копію свого паспорту з анкетними даними та зразком підпису з метою внесення їх до підробленого водійського посвідчення. Після чого, у невстановленому під час досудового розслідування місці у невстановлений день та час, невстановлена особа підробила посвщчення тракториста-машиніста на ім`я ОСОБА_3 , серії НОМЕР_1 від 30.01.2020, видане ГУ Держпродспоживслужби у Київській області.

У кінці січня 2020 року ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, всупереч встановленому порядку отримання посвідчення тракториста-машиніста, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №217 від 02.04.1994 «Про затвердження Положения про порядок видачі поевідчень тракториста-машиніста», перебуваючи у м. Києві Київської області зустрівся із невстановленою особою якій передав грошові кошти в сумі 5000 гривень та отримав від неї завідомо підроблене посвідчення тракториста-машиніста на ім`я ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 від 30.01.2020, видане ГУ Держпродспоживслужби у Київській області, яке у подальшому зберігав при собі з метою його подальшого використання.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 К України - пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем.

Крім того, 16.03.2023 орієнтовно о 07 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці Незалежності в смт Чернівці Могилів-Подільського району Вінницької області, керуючи колісним трактором марки «DW244 АНГ», державний номерний знак НОМЕР_3 , був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції. У ході перевірки документів на вимогу працівника СРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області пред`явити посвідчення водія, що посвідчує особу, а також відповідне право особи, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 30.01.2020, видане ГУ Держпродспоживслужби у Кіиївській областй, є підробленим, ОСОБА_4 надав стпіробітникам поліції вищевказане посвідчення тракториста-машиніста і таким чином використав завідомо підроблений документ.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.4 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до вимог ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

В обвинувальному акті викладено клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений у присутності захисника не оспорював встановлені під час досудового розгляду обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності за правилами спрощеного провадження.

Судом шляхом дослідження відповідних заяв встановлено, що сторони, які обізнані із своїми правами, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, заяву його, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розгляду обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

За вимогами частини 2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

У відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно заяви від 29.03.2023 обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, а також згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. ОСОБА_3 згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник ОСОБА_5 , в присутності якого і написано заяву.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження,вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч.5ст.27ч.1ст.358,ч.4 ст.358КК України, а саме: пособництво у вчиненні підроблення офіційного документа, який видається установою і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем; використання завідомо підробленого документа.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінальних правопорушень, які підтверджуються матеріалами кримінальних проваджень, що надані суду.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаних кримінальних проступках беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відповідно до ст.66 КК України відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних проступків.

Суд відповідно до ст.67 КК України не знаходить обставин, які обтяжують покарання.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України є проступком.

Призначаючи обвинуваченим покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (ч.1, 2, 3 ст.50 КК України).

Суд при призначенні покарання виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованих на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягара для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.211.2007 р.).

Згідно роз`яснень, що містить Постанова Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, обставини їх вчинення та особу винного, суд вважає що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових проступків, як самим засудженим, так і іншими особами, можливе при призначенні покарання у виді штрафу. Визначені даним вироком вид та міра покарання є достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до ч.5 ст.74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбаченихстаттею 49 КК України.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України, особи звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, інкриміноване ОСОБА_3 мало місце на початку січня 2020 року, точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено, а тому з моменту його вчинення минуло більше трьох років. Воно є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді обмеження волі ОСОБА_3 не ухилявся від слідства і суду, перебіг строку давності не зупинявся та не переривався.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_3 від покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України.

Пунктами 12, 13, 14 частини 1 статті 368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов в межах даного кримінального провадження не заявлявся.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відповідно до ухвали слідчого судді Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.03.2023 (справа №138/766/23 (провадження по справі №1-кс/138/182/23) накладено арешт на вилучене 16.03.2023 посвідчення тракториста - машиніста серії НОМЕР_1 , видане 30.01.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , які поміщено до кімнати зберігання речових доказів Могилів Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області.

З врахуванням положень статті 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність скасування ухвали слідчого судді Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.03.2023 про накладення арешту на вище зазначене посвідчення.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до положень статті 118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів являються процесуальними витратами.

Частиною 2 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи в розмірі 755 гривень 12 копійок підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави відповідно до ст.118, 124 КПК України, оскільки їх розмір та підстава підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Керуючись ст., ст.100, 368, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним, у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, звільнивши від призначеного покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

З набранням вироком законної сили з метою його виконання арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.03.2023 на вилучене 16.03.2023 посвідчення тракториста - машиніста серії НОМЕР_1 , видане 30.01.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , які поміщено до кімнати зберігання речових доказів Могилів Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, - скасувати.

Речові докази: посвідчення тракториста машиніста серії НОМЕР_1 , видане 30.01.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Могилів Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, - знищити у встановленому порядку.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі за проведення експетрно технічного дослідження документів в розмірі 1510 (однієї тисячі п`ятсот десяти) гривень 24 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного протягом тридцяти днів з дня його отримання з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

СУДДЯ: ОСОБА_6