Справа № 186/240/23
Провадження № 1-кп/0186/77/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 02 січня 2023 року по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В с т а н о в и в:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, так як ризики передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та існують на сьогодні.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що завершити розгляд справи до закінчення терміну дії ухвали про продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу неможливо, а ризики заявлені на момент обрання запобіжного заходу, які полягали в тому, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, з метою зміни свідчень у даному кримінальному провадженні, для уникнення в подальшому кримінальної відповідальності за вчинений злочин, тому виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що дає підстави вважати, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, перебуваючи у вільному пересуванні може переховуватись від суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений у випадку вільного пересування може незаконно, будь-яким чином впливати на свідків, з метою зміни свідчень у даному кримінальному провадженні, для уникнення в подальшому кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Обвинувачений ОСОБА_3 прохав суд відмовити прокурору в задоволенні клопотання, вважаючи його доводи надуманими та такими які не підтверджені фактичними доказами. Прохав суд змінити йому міру запобіжного заходу на домашній арешт.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників cудового провадження, вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від семи до десяти років позбавлення волі. Також суд враховує, що обвинувачений неодружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, мав постійне місце проживання в квартирі, яка належала загиблій ОСОБА_5 . Перевірити в судовому засіданні чи працював фактично ОСОБА_3 до взяття його під варту суду не вдалося так як ні стороною захисту, ні стороною обвинувачення не було надано суду належних та допустимих доказів, які б це підтверджували, або спростовували.

Тобто на даний час, у суду є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , з огляду на тяжкість передбаченого покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення. Також, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, строк перебування під вартою та тривалість судового розгляду цього кримінального провадження, серйозність пред`явленого обвинувачення, що дає підстави вважати про можливе переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення відповідальності в разі зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Також до вище вказаних обставин (ризиків) безумовно належить військова агресія Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

На переконання суду застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаному ризику.

Таким чином, вищевикладене підтверджує те, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Ухвалою суду від 01 березня 2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк запобіжного заходу спливає 29 квітня 2023 року. Ризики для запобігання яких (п.1 ч.1 ст.177 КПК України) було обрано обвинуваченому запобіжний захід на даний час не зменшилися.

Доказів, наявності ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України в ході судового розгляду не встановлено.

Суд не вбачає підстав для зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки доводи обвинуваченого ОСОБА_3 не спростовують існування вищевказаного ризику. Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою та відмову у зміні запобіжного заходу, суд враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, п.55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, а інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Розмір застави відповідно до ч.3 ст.183 КПК України не визначається, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст.331, 177-178, 183, 199, 317, 350, 369-372 КПК України, - суд

П о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання ОСОБА_3 обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, під вартою на строк 60 днів до 23 червня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання щодо зміни запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для відома та виконання, а також вручити прокурору та обвинуваченому.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1 .