Справа № 474/113/23
Провадження № 1-кс/474/29/23
УХВАЛА

Іменем України

09.02.23р. смт Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

скаржника адвоката ОСОБА_3

начальника слідчого відділу ОСОБА_4

розглянув скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

встановив:

07.02.2023р. до слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області, в порядку ст. 303 КПК України, надійшла скарга представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 (далі - скаржник), в якій останній просить зобов`язати слідчих (старшого слідчої групи) відділу поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, відповідно до приписів ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за зверненням ОСОБА_5 із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 20.01.2023р. за вхідним номером 119 та розпочати досудове розслідування.

Скарга обґрунтована тим, що 20.01.2023р. ОСОБА_5 звернувся на адресу Відділу поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області із заявою про викрадення у нього із житлового будинку та господарського приміщення належного йому майна. Вказану заяву було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі Інформаційний портал Національної поліції України Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області за № 119 від 20.01.2023р.

Про результати перевірки за його заявою про кримінальне правопорушення від 20.01.2023р. ОСОБА_5 дізнався від свого представника ОСОБА_3 коли той 02.02.2023р. звернувся до Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області з письмовим клопотанням про надання йому можливості ознайомитися з матеріалами за зверненням ОСОБА_5 та отримання останнім лише 06.02.2023р. листа датованим 28.01.2023р. за вихідним № 669 по результатам розгляду звернення ОСОБА_5 , згідно якого відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не були внесені.

З огляду на вищевикладене та посилаючись на приписи ст. 214 КПК України скаржник просив задовольнити скаргу.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Водночас неявка потерпілого не перешкоджає розгляду скарги.

В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити.

Начальник СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області майор поліції ОСОБА_4 (далі - начальник слідчого відділу) заперечив проти задоволення скарги, вказуючи на її необґрунтованість, оскільки правовідносини які виникли між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є цивільно-правовими відносинами, пов`язаними з поділом спільного майна подружжя.

Заслухав пояснення скаржника, начальника слідчого відділу, дослідивши докази додані до скарги та матеріали за результатами розгляду заяви скаржника від 20.01.2023р., зареєстрованої 20.01.2023р. за № 119, вважаю встановленим таке.

20.01.2023р. скаржник звернувся до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка була прийнята помічником чергового СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області рядовою поліції ОСОБА_7 та зареєстрована 20.01.2023р. в інформаційно-телекомунікаційній системі Інформаційний портал Національної поліції України Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області за № 119.

У вказаній заяві заявник вказував на те, що 28.12.2022р., в період часу з 15 год. по 20 год., мешканці смт Врадіївка ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньої змовою між собою, сумісно, переслідуючи корисну мету та умисел на викрадення чужого майна, скориставшись його відсутністю за місцем проживання, таємно, за декілька разів шляхом підбору ключів до замків на вхідних дверях здійснили крадіжку належного йому майна із веранди житлового будинку та із приміщення сараю за місцем розташування його домоволодіння: АДРЕСА_1 .

Так, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у відсутності його, як господаря домоволодіння, шляхом підбору ключів до замка на вхідних дверях проникли в приміщення веранди його житлового будинку за вищевказаною адресою відкіля викрали одну ДКУ (дробілка кормова універсальна), вартістю 2600 грн., дві кутові шліфувальні машинки (болгарки), вартістю 2000 грн., кожна. Також, вони, в зазначений день та період часу, шляхом підбору ключів до замка на вхідних дверях проникли в приміщення сараю за вищевказаною адресою звідкіля викрали три корови ВРХ, чорно-рябої масті, молочної породи, загальною вагою 1800 кг, вартістю 45000 грн., одного бичка ВРХ, вагою 250 кг., вартістю 6000 грн., одну козу, вагою 40 кг, вартістю 1000 грн., домашню птицю в кількості 150 шт. (індиків-30 шт., качок - 6 шт., кури - 114 шт.) на суму 20000 грн., та з викраденим майном зникли, розпорядившись ним на свій розсуд.

В цій же заяві потерпілий ОСОБА_5 визначив розмір заподіяної сумісними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 шкоди в сумі 78 600 грн., а також вказав як свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Після отримання заяви ОСОБА_5 , слідча Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенант поліції ОСОБА_12 (далі - слідча ОСОБА_12 ) 20.01.2023р. відібрала у нього письмові пояснення. Крім того, вказаної дати, слідчою також були відібрані письмові пояснення у ОСОБА_6

20.01.2023р. оперуповноваженими СКП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенантами поліції ОСОБА_13 та ОСОБА_14 також були відібрані пояснення від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 .

В подальшому слідча ОСОБА_12 подала заступнику начальника Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області майору поліції ОСОБА_16 рапорт від 20.01.2023р., в якому виклала обставини, які нею були встановленні під час перевірки заяви ОСОБА_5 .

За результатами розгляду заяви скаржника оперуповноваженим СКП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенантом поліції ОСОБА_17 (далі - оперуповноважений ОСОБА_18 ) підготовлена довідка, згідно якої встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виникли цивільно-правові відносини, які вирішуються лише в судовому порядку.

На підставі вищевказаного, взявши до уваги те, що відсутній факт вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, а також керуючись вимогами Закону України Про звернення громадян та Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України № 930 від 15.11.2017р., перевірку заяви ОСОБА_5 припинено та підготовлено відповідь про результат її розгляду, а також роз`яснено порядок оскарження прийнятого рішення.

28.01.2023р., за підписом тимчасово виконуючого обов`язків начальника Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_19 , на ім`я ОСОБА_5 підготовлено лист за № 669/69-2022 про результати розгляду його заяви, який був отриманий скаржником 06.02.2023р.

Наявні в матеріалах судової справи докази не містять інформації про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Встановивши вказані обставини приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтями 38 - 40-1 КПК України визначено органи досудового розслідування, їх структуру, повноваження та обов`язки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку

заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про:

1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника;

3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування;

7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження.

Згідно п.п. 1 та 8 розділу 1 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020р. (далі - Положення), це Положення визначає порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Реєстр), а також надання відомостей з нього.

Реєстраторами Реєстру (далі - Реєстратор) є:

- прокурори, у тому числі керівники органів прокуратури;

- керівники органів досудового розслідування;

- керівники органів дізнання;

- слідчі органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань; детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро), уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень;

- дізнавачі підрозділів дізнання органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань, а також уповноважені особи інших підрозділів зазначених органів, уповноважені в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків (далі - уповноважені особи інших підрозділів).

Відповідно до п. 1 розділу 2 Положення до Реєстру, зокрема, вносяться відомості про:

час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника;

інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

прізвище, ім`я, по батькові керівника прокуратури, органу досудового розслідування, слідчого, прокурора, який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво;

прізвище, ім`я, по батькові керівника органу прокуратури, прокурора, керівника органу

досудового розслідування, слідчого, детектива, керівника органу дізнання, дізнавача (уповноваженої особи інших підрозділів), який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво.

При цьому слід зазначити, що ч. 5 ст. 214 КПК України та п. 1 розділу 2 Положення визначають перелік відомостей, які необхідно вносити до ЄРДР, однак жодним чином не визначають, що такі відомості обов`язково мають бути зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, фактично ст. 214 КПК України закріплено обов`язок прокурора, слідчого, дізнавача, а також уповноваженої особи іншого підрозділу органу Національної поліції, уповноваженої в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування/дізнання. Таким чином, на відміну від процесуального порядку реагування на заяви та повідомлення про злочин, який було встановлено в КПК 1960 року, згаданий обов`язок слідчого, дізнавача або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб учинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Наведене підтверджується імперативними положеннями ч. 4 ст. 214 КПК, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Тобто чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до:

- розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень;

- порушення прав та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях;

- використання інструментів ст. 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це вже є іншим приводом для початку досудового розслідування за ст. 214 КПК України);

- унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (ст. 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином у заяві про вчинення кримінального правопорушення заявник має викласти обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на вищевикладене слід зазначити, що зі змісту заяви ОСОБА_5 від 02.01.2023р., з урахуванням контексту в якому у ній подана інформація, слід дійти висновку, що факти значенні у заяві свідчать про ймовірне вчинення кримінального правопорушення. Вказані факти викладені з конкретизацією обставин, часу та місця вчинення вказаних у заяві дій, як і осіб які ці дії вчинили. У заяві ОСОБА_5 також вказує свідків, які можуть підтвердити зазначені ним обставини.

Отже інформація зазначена у заяві містить достатні підстави стверджувати про ймовірність вчинення певними особами дій, які мають ознаки складів кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 КК України.

Щодо посилання оперуповноваженого ОСОБА_20 у своїй довідці на те, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виникли цивільно-правові відносини, які вирішуються лише в судовому порядку, слід зазначити, що оскільки чинним процесуальним кримінальним законодавством не передбачено проведення будь-якої дослідчої перевірки, вказані ним обставини могли бути встановлені лише за результатами проведення досудового розслідування.

При чому, в ракурсі вищевказаного, слід також зазначити, що слідчою ОСОБА_12 , оперуповноваженими ОСОБА_13 та ОСОБА_21 допущено грубе порушення приписів ст. 214 КПК України.

Так ч. 3 ст. 214 КПК України визначено, що здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду). Для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути:

1) відібрано пояснення;

2) проведено медичне освідування;

3) отримано висновок спеціаліста і знято показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису;

4) вилучено знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей.

З комплексного аналізу приписів КПК України, змісту та конструкції ч. 3 ст. 214 КПК України, слідує, що вказана норма кримінального процесуального законодавства, регулює порядок та умови здійснення досудового розслідування та дізнання до внесення відомостей до ЄРДР, при чому виключно за умови наявності підстав для внесення та подальшого обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів за результатами розгляду заяви ОСОБА_5 від 20.01.2023р., зареєстрованої 20.01.2023р. за №119, після її отримання відомості за нею не були внесені до ЄРДР, однак слідчою ОСОБА_12 були відібрані письмові пояснення від ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Після чого, нею ж було подано заступнику начальника СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 рапорт датований 20.01.2023р., в якому вона виклала обставини, встановленні під час перевірки заяви ОСОБА_5 .

Крім того, 20.01.2023р. оперуповноваженим ОСОБА_13 були відібрані письмові пояснення від ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , а оперуповноваженим ОСОБА_14 - від ОСОБА_15 , ОСОБА_22 .

Тобто фактично слідча ОСОБА_12 та оперуповноважені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , за відсутності підстав визначених ч. 3 ст. 214 КПК України, розпочали досудове розслідування до внесення відомостей до ЄРДР, що не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Водночас також слід зазначити, що оскільки слідча та оперуповноважені розпочали досудове розслідування до внесення відомостей до ЄРДР, а кримінальним процесуальним законодавством не передбачено здійснення дослідчої перевірки заяв про вчинення кримінальних правопорушень, то фактично слідча ОСОБА_12 після вчинення вказаних слідчих дій, не зважаючи на порушення нею приписів ч. 3 ст. 214 КПК України, зобов`язана невідкладно внести відомості до ЄРДР.

Щодо довідки оперуповноваженого ОСОБА_14 та посилань у ній на Закон України Про звернення громадян, Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України № 930 від 15.11.2017р., слід зазначити таке.

Відповідно до преамбули Закону України Про звернення громадян він регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Водночас в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017р., зазначено, що якщо особа звертається із певним документом до органів, відповідальних за реалізацію завдань кримінального провадження, пов`язаних із вчиненням, на її думку, кримінального правопорушення, то таке звернення недопустимо розцінювати як таке, в якому реалізується право особи на внесення пропозицій стосовно вдосконалення роботи органів досудового розслідування, викриття недоліків у їх роботі або як прояв участі у державних справах. Також неправильно (з цих же міркувань) розглядати заяви, які, на думку уповноважених суб`єктів органів досудового розслідування, містять відомості про кримінальне правопорушення, за правилами ст. 214 КПК, а які таких відомостей не містять, - за правилами Закону України Про звернення громадян, оскільки така ознака не може використовуватись як розмежувальна для цих двох видів звернень.

З наведених підстав обґрунтованою є практика слідчих суддів, які визнають протиправною бездіяльність слідчих та прокурорів із невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, якщо заява, яка, на думку особи, що її подала, містила відомості про кримінальне правопорушення, однак була розглянута в порядку Закону України Про звернення громадян.

Частиною 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України заявнику надано право на досудовому провадженні оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому слід врахувати, що хоча скаржником не вказано конкретного суб`єкта оскарження, однак предметом даного виду оскарження є бездіяльність, а не конкретна дія чи рішення, які вчиняються конкретним суб`єктом, а тому скаржник на момент звернення зі скаргою об`єктивно може не володіти інформацією стосовно того суб`єкта, чиї дії він фактично оскаржує.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 11) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, з сукупності вищевикладеного слідує, що скарга є обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню в частині зобов`язання слідчих внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення.

Водночас скарга в частині зобов`язання старшого слідчої групи внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення є безпідставна та не обґрунтована, а відтак не підлягає задоволенню, оскільки група слідчих створюється, та відповідно визначається старший групи, лише після внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 КПК України оскарженню підлягає бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, а не керівника групи слідчих за посадою. Тобто вимоги даної скарги не можуть бути спрямовані до старшого групи слідчих.

Крім того, оскільки згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, а тому з огляду на відсутність, на час розгляду скарги, даних про бездіяльність слідчих щодо початку досудового розслідування, після внесення відомостей до ЄРДР, вимога про зобов`язання розпочати досудове розслідування є передчасною та необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372 КПК України, -

постановив:

Скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задовольнити частково.

Зобов`язати слідчих СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за зверненням ОСОБА_5 із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 20.01.2023р. за вхідним номером 119.

В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена щодо відмови в частині вимог скарги на протязі п`яти днів з моменту її проголошення сторонами кримінального провадження безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 13 лютого 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1