ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області, в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду справу у кримінальному провадженні № 0000414 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, утриманців не маючого, працюючого у ТОВ «Луцька аграрна компанія» підсобним робітником, раніше не судимого,

-за ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 24 липня 2022 року, близько 22:00 год., перебуваючи в закинутому ангарі, що розташований на території колишньої танкової частини неподалік магазину «Околиця», що по вулиці Івана Мазепи в м. Володимир Волинської області, на грунті раптово виниклого конфлікту, діючи з прямим умислом та з метою спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому не менше 9 ударів руками та ногами в область обличчя, грудної клітини та тулуба, в результаті чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді гематоми та забійні рани обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та чисельних зламів ребер з обох сторін, двостороннього пневмо та гемотораксу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя момент заподіяння.

В судовому засіданні:

Обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним повністю, щиро покаявся, суду показав, що 24.07.2022 року він, разом зі знайомими хлопцями (в тому числі з потерпілим ОСОБА_7 ) пізно увечері перебували в закинутому ангарі. Під час спілкування у нього виникла сварка з ОСОБА_7 під час якої він декілька разів, імовірно 9 разів, вдарив лежачого ОСОБА_8 ногами по тулубу та в голову.

Після бійки ОСОБА_8 встав та пішов додому. Наступного дня ОСОБА_5 дізнався, що ОСОБА_9 потрапив до лікарні. Обвинувачений одразу прийшов до потерпілого в лікарню, просив вибачення та повністю відшкодував витрати на лікування і моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав суду заяви, в яких просив проводити розгляд справи без його присутності та вказав, що 17.09.2022 року ОСОБА_5 повністю відшкодував йому моральну і матеріальну шкоду, претензій до останнього потерпілий не має, просив суд ОСОБА_5 суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Таким чином, враховуючи викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України, як: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечному для життя в момент заподіяння.

При призначенні виду і міри покарання ОСОБА_5 суд враховує, що:

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне добровільне відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заданої злочином.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Крім того суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, що раніше судимим не був, є особою молодого віку, в дитинстві був позбавлений батьківського піклування та виховувався дідусем та бабусею, не одружений, утриманців не маючий, працює, за місцем роботи характеризується позитивно.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи позитивні характеризуючи на особу, вік обвинуваченого, його ставлення до скоєного та прохання потерпілого суворо не карати винного, суд дійшов висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі в нижній межі санкції статті з наданням можливості виправлення без ізоляції від суспільства, з призначенням іспитового строку. На думку суду, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та наслідками, які настали в результаті його вчинення.

Судові витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі п. 1,2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 в період іспитового строку обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не обирати.

На вирок може бути подана апеляція учасниками процесу до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок буде вручено сторонам негайно.

Головуючий суддя: ОСОБА_1 ОСОБА_10