Провадження № 11-сс/4808/367/22
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2022 року про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 00000003 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2, ст. 435-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2022 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 30 листопада 2022 року включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження.
Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Крім цього, доведено наявність ризиків, які не зменшилися, є достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчий суддя враховував також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 вище вказаного злочину, характеризуючи особу підозрюваного дані. Зробив висновок, що необхідно продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою без визначення застави.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у виглядідомашнього арешту щодо нього.

Вважає, що слідчий суддя не обґрунтував належним чином жодного ризику та не навів будь-яких доказів необхідності застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 просили скасувати ухвалу слідчого судді, вважають її незаконною та необґрунтованою;

- прокурор вважає апеляційну скаргу безпідставною, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання про поновлення строків слід задовольнити з метою доступу до правосуддя, в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом апеляційного оскарження є саме рішення суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 від 21 жовтня 2022 року, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку судовим рішенням, які вже набули законної сили та виконані у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 відповідає цим вимогам, оскільки суд першої інстанції правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, з наведенням відповідних мотивів.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 00000003 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2, ст. 435-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України, а саме: 1) у розповсюдженні матеріалів із публічними закликами до захоплення державної влади; 2) у публічних закликах до проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території; 3) у виготовленні та поширенні матеріалів, які містять образу честі і гідності військовослужбовців, які здійснюють заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації; 4) у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, глорифікації її учасників, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішньо громадянського конфлікту, вчинених повторно. (а.п. 7-16).

На думку суду апеляційної інстанції, задовольняючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 слідчий суддя, правильно послався на обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2, ст. 435-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України, що підтверджується наведеними у клопотанні даними разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - протоколом огляду цифрового носія інформації від 28 червня 2022 року (а.п. 28-43), протоколом обшуку від 20 червня 2022 року (а.п. 23-27), висновком експерта № 54/15/6-188 від 25 серпня 2022 року, відповідями на доручення оперативного підрозділу, а також іншими матеріалами кримінального провадження.
Під час перегляду ухвали слідчого судді в апеляційному порядку не встановлено даних про те, що докази отримані з порушенням встановленого законом порядку чи не передбаченими способами, вони також підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню та мають значення при прийнятті рішення про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що слідчий суддя досліджує обставини злочину лише щодо пред`явленої підозри, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування ще триває, встановлюються нові фактичні дані, перевіряються обставини.

На думку суду апеляційної інстанції, кримінальні правопорушення, в яких підозрюється ОСОБА_6 , може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

З матеріалів клопотання вбачається, що 31 серпня 2022 року ОСОБА_6 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 435-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України. Цього ж дня, о 19 год 33 хв., ОСОБА_6 затримано на підставі ч. 1 ст. 615 КПК України: обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Вони супроводжуються метою уникнення кримінальної відповідальності.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, відомостей, що характеризують особу підозрюваного, його поведінку під час досудового розслідування, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

У відповідності з ст. 199 КПК України в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора про те, що ризики згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України з часу застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу, що в свою чергу виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.

Стороною захисту не наведено вагомих підстав вважати, що обставини, які вказували на наявність заявлених прокурором ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів, змінилися, та відповідно, вони зменшились, а також, що після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу виникли нові обставини.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином оцінив в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючі особу підозрюваного дані.

Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не спростовано мотивів слідчого судді.

На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, за вчинення яких передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, слідчий суддя дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для визначення застави у відповідному розмірі при продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України,та не визначив розмір застави.

Суд апеляційної інстанції на даний час не вбачає підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2, ст. 435-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України, їх обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про продовження відносно нього строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Керуючись вимогами ст. ст. 177, 183, 197, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 00000003 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2, ст. 435-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4