Справа № 308/2936/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кп/308/776/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, майор поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000246 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17 листопада 2022 року за підозрою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Полтава, Полтавської області, з ареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, одруженого, офіційно непрацюючого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 Кримінального кодексу України, -

встановив:

24 лютого 2023 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, майор поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ввідносно підозрюваного ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України, в межах строку досудового розслідування, на 60 (шістдесят) діб.

Слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000246 відомості про яке внесено до ЄРДР 17.11.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 січня 2023 року приблизно о 10:26 годині, ОСОБА_4 діючи умисно, перебуваючи в м.Мукачево, біля кінотеатру «Скала», що за адресою: м.Мукачево, площа Кирила і Мефодія, 3/2, зустрівся з ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, знаючи, що не має ніякого відношення до роботи в сервісному центрі та відповідних повноважень, повідомив останньому, що може допомогти у виготовленні водійського посвідчення категорій «А», «В1», «В», «С1», «С», що, в подальшому, дає змогу ОСОБА_7 керувати транспортними засобами вказаних категорій. За виконання вказаних дій, ОСОБА_4 висунув пропозицію надання йому грошові кошти у розмірі 600 доларів США (в перерахунку на українську гривню, становить 24 000 гривень), та висунув вимогу надати йому в якості завдатку кошти в сумі 6000 гривень негайно.

Після цього, у вказаний вище час та місці, перебуваючи на вулиці біля кінотеатру «Скала», що на площі Кирила і Мефодія, 3/2 в м.Мукачево, ОСОБА_7 , в рамках контролю за вчиненням злочину, передав ОСОБА_4 вказану суму грошових котів в якості завдатку, в розмірі 6000 гривень.

Продовжуючи свій злочинний умисел на шахрайське заволодіння коштами ОСОБА_7 , 17.02.2023, ОСОБА_4 повторно висунув вимогу до ОСОБА_7 , додатково надати йому в якості завдатку кошти в сумі 4000 гривень. 17.02.2023, приблизно о 10:50 годині, перебуваючи на вулиці біля кінотеатру «Скала», що на площі Кирила і Мефодія, 3/2 в м. Мукачево, ОСОБА_7 , в рамках контролю за вчиненням злочину, додатково передав ОСОБА_4 вказану суму грошових котів в якості завдатку, в розмірі ще 4000 гривень.

Надалі, ОСОБА_4 , реалізуючи протиправний намір, спрямований на особисте збагачення за рахунок виготовлення та збуту підроблених офіційних документів видаючи їх за справжні, у не встановлений час та місці, використовуючи спеціальну комп`ютерну техніку, виготовив водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 серії ВКХ № НОМЕР_1 від 14.02.2023, ТСЦ 1242, з відкритими категоріями управління транспортними засобами «А», «В1», «В», «С1», «С», що в подальшому давало змогу ОСОБА_7 керувати транспортними засобами вказаних категорій.

В подальшому, 22.02.2023 приблизно о 13:28 годині ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, з метою доведення свого протиправного умислу спрямованого на отримання від ОСОБА_7 всієї суми грошових коштів, за виготовлення водійського посвідчення, вчергове зустрівся з ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, біля кінотеатру «Скала», що за адресою: м. Мукачево, площа Кирила і Мефодія, 3/2, що було попередньо домовлено в телефонному режимі, де запевнив останнього в справжності документа та в подальшому, знаючи, що вказане водійське посвідчення є підробленим, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_7 неправдивих відомостей про справжність документу, передав останньому водійське посвідчення серії ВКХ № НОМЕР_1 від 14.02.2023, ТСЦ 1242, з відкритими категоріями управління транспортними засобами «А», «В1», «В», «С1», «С», викликавши таким чином у ОСОБА_7 впевненість у безпечній передачі йому коштів за виготовлення вказаного офіційного документу.

Після цього, ОСОБА_4 висунув вимогу передати йому решту коштів у сумі 14 000 гривень, що ОСОБА_7 зробив в рамках контролю за вчиненням злочину.

Після отримання останньої частини обумовленої суми коштів ОСОБА_4 був викритий та затриманій працівниками правоохоронних органів, що мало місце о 13:35 годині 22.02.2023 на площі Кирила і Мефодія, 3/2 в м.Мукачево, біля кінотеатру «Скала».

Відповідно до довідки № 31/7/1-214 від 22.02.2023, наданої територіальним сервісним центром МВС № 2141, водійське посвідчення серії ВКХ № НОМЕР_1 від 14.02.2023, ТСЦ 1242, серед виданих не значиться.

23 лютого 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто в заволодінні чужим майном шляхом обману, та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними доказами, а саме:

?протоколом допиту свідка від 05.01.2023;

?протоколом по результатам оперативно-розшукового заходу - аудіо, - відео контроль особи;

?протоколом огляду та вручення грошових коштів;

?протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України;

?іншими матеріалами кримінального провадження.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вручена ОСОБА_4 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990,п. 32, Series A, N 182).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, що підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи невідворотність покарання може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, скоїв тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від троьх до восьми років, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, а тому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, на думку органу досудового розслідування, дає підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засідання прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, просив таке задовольнити.

Захисник заперечила проти задоволення клопотання прокурора та просила застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, просить замінити на домашній арешт. Також зазначила, що її підзахисний має постійне місце поживання, не має наміру перешкоджати проведенню слідчих дій, свою вину визнає та раніше не судимий. Вважає, що прокурор не довів, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на його думку не доведено, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію захисника та просив суд у задоволенні клопотання відмовити, врахувати що він визнає вину і готовий співрацювати із слідством.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочинів, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого.

Орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , яке обґрунтовує наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, ризиків, визначених ст.177 КПК України, та недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Дослідивши додані в обґрунтування клопотання докази, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

При цьому на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій, зокрема наявності достатніх доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати й вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Відповідно до частин 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є:

- підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи невідворотність покарання, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років, як на території України так і за її межами;

- знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які невстановлені органом досудового розслідування;

- підозрюваний будучи на волі може незаконно впливати на свідка, зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до останнього, тобто чинити на психологічний тиск чи фізичний вплив щоб свідок відмовився від своїх показів, або схилити до дачі неправдивих показань;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме може перешкоджати явці свідка до органу досудового розслідування та суду, для проведення слідчих дій та дачі показів;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Оцінивши вагомість наявних в органу досудового розслідування доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, у сукупності з тяжкістю покарання, що може бути призначене за такого роду правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання про доведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину (ч.3 ст.190 КК України), зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (від 3 до 8 років позбавлення волі), останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Слідчий суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що стороною обвинувачення доведена наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, закон покладає обов`язок доказування щодо наявності ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам на прокурора.

У судовому засіданні з розгляду даного клопотання стороною обвинувачення не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31). У справі «Штегмюллер проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними, а в справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами. Кримінальний процесуальний кодекс України також покладає вказаний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд врахував наявність ризиків, передбачених пунктами ч.1 ст.177 КПК, а також тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, у чкому підозрюється ОСОБА_4 характеризуючі особу підозрюваного дані, а саме: наявність дітей та батьків похилого віку на утриманні, наявність постійного місця проживання, те що особа раніше не судима, готова сприяти розкриттю кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей та загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання, що у клопотанні сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слід відмовити.

Разом з тим, суд вбачає достатнім обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та з одночасним покладенням на нього обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

-прибувати до слідчого, у провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

-утриматись від спілкування з свідками у вказаному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну в разі наявності.

Строк дії ухвали про перебування під домашнім арештом та строк дії обов`язків встановити до 23 квітня 2023 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ( м. Мукачево, вул. Моргітича, 48 ).

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 28 лютого 2023 року о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1