Справа № 303/5720/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/504/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 серпня 2022 року задоволено клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000476, внесеному до ЄРДР 15.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком на 60 днів, тобто по 24 жовтня 2022 року, включно.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що ризики, на які прокурор посилався у клопотанні не підтверджені належними доказами, тому їх до уваги не слід брати. Просить скасувати ухвалу суду, постановити нову, якою обвинуваченому ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у тримання під вартою з визначенням застави.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони обвинувачення та сторони захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв про відкладення апеляційного розгляду та даних про поважність причин неявки не подавали; судове провадження повинно бути розглянуто з дотриманням приписів щодо розумних строків його розгляду та положень КПК України у межах строку досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у передбачених ч. 4 ст.186 КК України, а саме тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах воєнного стану, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання на строк до 10-ти років, за яким ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення, зокрема, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні умисного, кримінального правопорушення (злочину) проти власності, вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, що вказує на його нестійкі моральні переконання та відсутність у нього поняття недоторканості права власності та цінності людського здоров`я, у обвинуваченого немає постійного місця роботи, не має постійного доходу, а тому існують ризики, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а тому до обвинуваченого ОСОБА_6 слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на, свідків чи інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_6 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою. Тому ці доводи визнаються такими, що не підтверджені будь-якими доказами.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, обгрунтовано взяв до уваги і положення ст. 183 КПК України, те не визначив розмір застави у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, або визначення застави.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 серпня 2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді