Справа № 359/7018/22
Провадження №1-в/359/378/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2022 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників - адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в режимі відеоконференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23.01.2017 року за ч.1 ст. 115 КК України до десяти років позбавлення волі, який відбуває покарання у ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)»,

про звільнення засудженого від покарання за хворобою,

в с т а н о в и в :
03.10.2022 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області повторно надійшло клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про звільнення засудженого від покарання за хворобою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 страждає на ряд гострих і хронічних захворювань, щодо яких засудженому надаються лише консультації та обстеження. Оскілки хвороба ОСОБА_6 підпадає під Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання (пункт 2.1 спільного наказу Міністерства охорони здоров`я України та Міністерства юстиції України від 15.08.2014 року №1348/5/572). При цьому захисник зазначив, що стан здоров`я засудженого не дає можливості працювати останньому, оскільки він постійно перебуває під наглядом лікарів установ, де він утримувався. У цьому зв`язку захисник просив задовольнити клопотання та звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із хворобою.

В судовому засіданні захисники ОСОБА_6 підтримали подане клопотання та просили його задовольнити, зважаючи на стан здоров`я засудженого, що можливо спостерігати і при застосуванні відеоконференцзвязку. При цьому зазначили, що попередні відмови судових установ у задоволенні відповідних клопотань, не позбавляє прав засудженого на звернення до суду з аналогічними клопотаннями повторно, зважаючи на те, що стан здоров`я ОСОБА_6 лише погіршується.

Засуджений ОСОБА_6 подане в його інтересах клопотання підтримав та зазначив, що жодна з установ відбування покарання в Україні не може здійснити його лікування і застосовують лише знеболювальні препарати. Лікування за допомогою якого він має можливість покращити свій стан здоров`я та відповідні методи такого лікування в установах відбування покарання, в тому числі і єдиній установі по профілю його захворювання, ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)», здійснюватись не може, оскільки такі установи не мають ліцензій Міністерства охорони здоров`я України щодо застосування методів «радіаційного опромінювання». Крім того, звернув увагу, що саме суд визначає остаточно, чи має він можливість подальшого відбування покарання, а не будь-яка комісійна експертиза, оскільки остання визначає лише наявність у нього хвороби, яка входить до Переліку відповідних захворювань. Жодна комісія чи експертиза не надає висновку про можливість чи неможливість утримання обвинувачених з наявними захворюваннями в установах відбування покарання. Зважаючи на викладене і те, що за чотири роки стан його здоров`я лише погіршився, ОСОБА_6 просив таке клопотання задовольнити та надати йому можливість завершити свій життєвий шлях за межами установ відбування покарань.

Прокурор категорично заперечила проти задоволення клопотання та звільнення засудженого від відбування подальшого покарання, оскільки останній, на думку державного обвинувачення, намагається уникнути подальшого відбування покарання, зважаючи на наявність у Державної пенітенціарної служби України відповідних умов та засобів для проведення лікування ОСОБА_6 , в тому числі і оперативного, зважаючи на ступінь тяжкості захворювання. При цьому ОСОБА_6 не подає заяв про направлення його для проведення лікування, в тому числі до ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)», оскільки не бажає лікуватись. Для визначення ж стану здоров`я засудженого слід призначити відповідну експертизу, оскільки висновок медичної частини не є достатнім доказом наявності у ОСОБА_6 відповідного захворювання. Крім того, ОСОБА_6 засуджений за особливо тяжкий злочин проти життя і здоров`я людини, за місцем відбування покарання характеризується посередньо та негативно, заохочень не має, має лише стягнення, що є також підставою для відмови у задоволенні відповідного клопотання захисника.

Заслухавши пояснення захисників, ОСОБА_6 , прокурора та дослідивши матеріали поданого клопотання, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 , що складається з двох томів, медичну документацію, що міститься в цих матеріалах та висновки експертів, суд приходить до переконання про необхідність задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 537 та п.1 ч.2 ст. 539 КПК України під час виконання вироків місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, за клопотанням (поданням) засудженого, органу або установи виконання покарань, має право вирішувати питання про його звільнення від покарання за хворобою.

Згідно з ч.5 ст.154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок спеціальної лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

У відповідності до ч.2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнення від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Підставою звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого, що передбачено ст. 152 КВК України.

За вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23.01.2017 року, що залишено без зміни згідно ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 27.06.2017 року, в кримінальному провадженні №0000125 (справа №737/900/16-к) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Засуджений ОСОБА_6 відбуває міру покарання з 08.04.2016 року, а в Державній установі «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» перебуває з 17.08.2017 року. По місцю відбування покарання засуджений характеризується негативно, має п`ять стягнень, два з яких не погашені.

Засуджений ОСОБА_6 має ІІ групу інвалідності, тому на виробництві установи не працевлаштований. Неодноразово направлявся для лікування у зв`язку з виявленими захворюваннями до лікувальних закладів ДПтС України, а саме: до ДУ «Бучанська виправна колонія (№85)», ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» та ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)».

ОСОБА_6 незавжди дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, не став на шлях виправлення у зв`язку з чим 14.07.2022 року йому відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення по відбуттю 2/3 призначеного покарання.

Також, раніше згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2020 року (справа №359/3865/18), залишеним без зміни ухвалою Київського апеляційного суду, при новому судовому розгляді, у задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання за хворобою відмовлено.

Крім того, згідно ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 22.01.2021 року (справа №128/3130/20), залишеної без зміни ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14.12.2021 року, відмовлено також у задоволенні подання начальника ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання за хворобою.

Підставою для відмови у задоволенні клопотання засудженого та подання начальника установи відбування покарання (доречі, профільного закладу по онкологічним захворюванням ДКВС України) стало те, що з висновку експертної комісії комісійних судово-медичних експертиз Київського міського клінічного бюро СМЕ №031-4-2020 та висновку від 16.11.2020 року №13 лікарсько-консультативної комісії Лікувального закладу при ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» (а.с. 296-297 особової справи, том 1), про медичний огляд засудженого, згідно якого встановлено наявність у ОСОБА_6 відповідного захворювання, яке є підставою для подання до суду відповідних матеріалів, однак з нього неможливо встановити чи перешкоджає виявлена хвороба відбуванню покарання у виді позбавлення волі та те, що подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Як встановлено раніше, в тому числі під час судових розглядів зазначеного питання відносно ОСОБА_6 .

Державна установа «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб імені Л.В. Громашевського Національної академії медичних наук України», від 15.05.2018 № 184 керівництво зазначеної установи за згодою ОСОБА_6 повідомило, що останній перебуває на диспансерному обліку в ДУ «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського НАМИ України» з 15.02.2016 з діагнозом: ВІЛ-інфекція, клінічна стадія IV (СД4<200кл/мкл). Кандидоз слизової ротової порожнини, рецидивуючий перебіг. Хронічний гепатит С, фаза реплікації (anti HCV+, РНК HCV+), помірного ступеню активності. Із 03.03.2016 року ОСОБА_6 постійно приймає антиретровірусну терапію (APT) за відповідною схемою, хворому проводяться необхідні лабораторні дослідження. Відповідно до пункту 1 розділу 2 Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання (додатку 12 до вищевказаного Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі), інфекція вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ/СШД), IV клінічна стадія (абсолютна кількість СД-4 < 200 кл/мкл), яка виявлена у ОСОБА_6 , відноситься до таких захворювань. Наявність даного тяжкого захворювання є підставою для ініціювання у рамках чинного законодавства перед судом питання про звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання.

Згідно висновку комісії експертів від 17.08.2018 року (а.с. 164-184), при обстеженні пацієнта членами комісії експертів на підставі ухвали про призначення судово-медичної експертизи, у засудженого виявлено ВІЛ - інфекція, III клінічна стадія (СД4 № 5253 від 25.07.18р. - 20%, 437 кл.). Рецидивуючий кандидоз слизової оболонки порожнини рота. Хронічний вірусний гепатит С? (Ab-HCV-IgG-IgM виявлені). Астено-невротичний синдром. Генералізована лімфоаденопатія специфічного (ВІЛ) ґенезу. Інтоксикаційний синдром. Діарейний синдром. Хронічний холецистит, ст. нестійкої ремісії. Загальний стан здоров`я ОСОБА_6 на момент його огляду 24.07.2018 року може бути розцінений як задовільний, що не потребує негайного «…стаціонарного (чи іншого) лікування».

ОСОБА_6 рекомендовано: дообстеження для виключення активного туберкульозу за допомогою рентгенографії органів грудної порожнини, УЗД органів черевної порожнини або комп`ютерної томографії органів грудної та черевної порожнини, так як за даними скринінгової анкети випадок підозрілий на туберкульоз; для встановлення фази вірусного гепатиту С провести ПЛР крові РНК НСУта фібросканування або еластографію печінки, за умови позитивного результату ПЛР; враховуючи можливий токсичний вплив EFV в схемі антиретровірусної терапії на центральну нервову систему, розглянути можливість заміни компонента EFV (Ефавіренз) на DTG (Долутегравір) або LPV/rtv (Алувіа).

У ОСОБА_6 на момент його огляду членами комісії експертів з урахуванням проведених лабораторних досліджень перебіг наявних у нього захворювань не підпадає «Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення судженого від подальшого відбування покарання» (додаток 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним наказом Міністерства та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572).

В матеріалах справи міститься висновок (а.с. 215 особової справи, том 1), спеціалізованої комісії Бучанської багатопрофільної лікарні №85 від 25.10.2018 року при Бучанській випраної колонії (№85) відповідно до якого у засудженого виявлено інфекцію вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ/СНІД) IV клінічна стадія, виражена імуносупресія (<200 кл/мкл) в анамнезі. Персистуюча генералізована лімфаденопатія. Орофарінгеальний кандидоз. Хронічний вірусний гепатит «С» (anti HCV, позитивний), з помірною активністю. Хронічний панкреатит, фаза загострення. Хронічна герметична інфекція, асоційована HSV Ѕ, CMV, EBV, латентна фаза. Жовчо-камяна хвороба. Хронічний калькульозний холецистит, фаза нестійкої ремісії. Астено-депресивний синдром після перенесеної гострої стресової реакції. Сечосольовий діатез.

Консультований: лікар інфекціоніст від 11.10.2018 року: ВІЛ інфекція IV клінічна стадія, виражена імуносупресія (СД4<200 кл/мкл). Орофарінгеальний кандидоз, рецидивуючий перебіг. Хронічний вірусний гепатит «С» (PSR-HCV+). Приймає ВААРТ за схемою: тростіва. Лікар-хірург від 24.10.2018 року: хірургічної патології не виявлено. Отримує лікування: антиоксиданти, гепатопротектори, ферменти, протигрибкові препарати ВААРТ, спазмолітини, симптоматична терапія.

Висновок лікарсько-консультативної комісії: встановлений діагноз підпадає під «Перелік захворювань. Які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України № 1348/572 від 15.08.2014 року, зі змінами згідно пунктом 2.1.

На виконання ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2019 року (справа №359/3865/18), експертна комісія комісійних судово-медичних експертиз Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, надали висновок експерта №031-4-2020, відповідно до якого засуджений з 27.01.2015 по 18.02.2015 в Головному військово-медичному клінічному центрі «ЛВКГ» МО України з діагнозом: «Хронічна вірусна інфекція В-23. III клінічна стадія. Персистуюча генералізована лімфаденопатія. Орофарінгеальний кандидоз. Хронічний вірусний гепатит «С» (anti HСV позитивний), з незначною активністю. Хронічна герпетична інфекція, асоційована з вірусами HSV Ѕ, СМV, EВV. Латентна фаза. Жовчно-кам`яна хвороба. Хронічний калькульозний холецистит, фаза нестійкої ремісії». З 15.07.2015 по 23.07.2015 в Головному військово-медичному клінічному цетрі «ГВКГ» МО України з діагнозом: «Хронічна вірусна інфекція В-23. ІІІ клінічна стадія. Персистуюча генералізована лімфаденопатія. Орофарінгеальний кандидоз. Хронічний вірусний гепатит «С» (anti HСV позитивний), з помірною активністю. Хронічний панкреатит, фаза загострення. Хронічна герпетична інфекція, асоційована з HSV Ѕ CMV EВV, латентна фаза. Жовчно-кам`яна хвороба. Хронічний калькульозний холецистит, фаза нестійкої ремісії. Астено-депресивний синдром після перенесеної гострої стресової реакції. Сечосольовий діатез». З 15.02.2016 по 18.02.2016 в поліклініці з діагнозом: «Інфекція вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ/СНІД) IV клінічна стадія. Виражена імуносупресія (<200 кл/мкл). Кандидоз слизової роту, рецидив. Хронічний гепатит С. Сплсномегалія неясного генезу». З 21.09.2018 по 26.10.18 у МБПЛ при Бучанської виправної колонії №85 з діагнозом: «Інфекція вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ/СНІД) IV клінічна стадія. Виражена імуносупресія (<200 кл/мкл) в анамнезі. Персистуюча генералізована лімфаденонагія. Орофарінгеальний кандидоз. Хронічний вірусний гепатит С (anti HСV позиіивний), з помірною активністю. Хронічний панкреатит, фаза загострення. Хронічна герпетична інфекція. Жовчно-кам`яна хвороба. Хронічний калькульозний холецистит, фаза нестійкої ремісії. Сечосольовий діатез. Астено-депресивний синдром після перенесеної стресової реакції». 02.11.2018 КЗ КОР «Обласне бюро МСЕ» Броварської МР МСЕК ОСОБА_1 визнаний інвалідом другої групи з 30.10.2018 довічно по загальному захворюванню: «Інфекція вірусу людини (ВІЛ/СНІД), 4 (четверта) клінічна стадія. Виражена імуносупресія в анамнезі. Персистуюча генералізована лімфаденонагія. Орофарінгеальний кандидоз. Хронічний вірусний гепатит С (anti HСV позитивний), з помірною активністю. Хронічний панкреатит, фаза загострення. Хронічна гернстична інфекція. Жовчно-кам`яна хвороба. Хронічний калькульозний холецистит у фазі нестійкої ремісії. Астено депресивний синдром після перенесеної гострої стресової реакції. Сечосольовий діатез». 02.04.2019 при огляді в ДУ «Інститут епідеміології та інфекційних хворобі м. Л.В. Громашевського Національної Академії медичних наук України» у ОСОБА_1 встановлено: «ВІЛ-інфекція IV клінічна стадія. Виражена імуносупресія (С04-менше 200 кл). Персистуюча генералізована лімфоденанатія. Кандидоз слизової оболонки ротової порожнини, рецидивуючий перебіг. Хронічна герпетична інфекція, асоційована HSV Ѕ CMV, EBV латентна фаза. Хронічний вірусний гепатит С, фаза реплікації, з номірно вираженим цитолітичним синдромом. Гепатоспленомегалія. Хронічний панкреатит, ст. нестійкої ремісії. Хронічний геморой, зі стійкою тенденцією до кровотеч, випадіння прямої кишки. Органічне ураження головного мозку, змішаного (інтоксикаційного, судинного, травматичного, інфекційного) генезу, з вираженими змінами особистості, когнітивними зниженнями. Розлад адаптації з порушенням поведінки та уваги. Тривожно-депресивний синдром з суїцидальними тенденціями». 02.10.2019 лікарем-інфекціоністом як додаткове ускладнення основного захворювання, встановлений діагноз: «Саркома Капоши», що є останньою фазою інфекції вірусу імунодефіциту людини.

В медичній документації відображено значне погіршення стану ОСОБА_6 (онкологічне ускладнення, ускладнення у роботі шлунково-кишкового тракту у вигляді постійного випадіння фрагменту прямої кишки з кровотечами, порушеннями функції травлення, диспепсичним та больовим синдромом, тощо).

Враховуючи вищенаведене експертна комісія дійшла до висновку, що захворювання, встановлені у ОСОБА_6 , входять до наведених в Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання (Додаток 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі (пункт 1 розділу VI). затвердженого Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України за №1348/5/572 від 15.08.2014), а саме пункт 2.1 даного переліку - інфекція вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ/СНІД), IV клінічна стадія.

Як вбачається з ухвали Вінницького апеляційного суду від 14.12.2021 року, з наявного в матеріалах судової справи №128/3130/20 висновку лікарсько-консультативної комісії № 13 стосовно встановлення наявності підстав для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою ОСОБА_6 йому діагностовано: ВІЛ-інфекція, кл.ст. IV, саркома Капоші, епідемічна форма, з ураженням шкіри тулуба та нижніх кінцівок, рецидивуючий орофарингеальний кандидоз,персистуюча генералізована лімфаденопатія, хронічний вірусний гепатит С з слабкою активністю загального процесу, хронічний панкреатит, хронічний калькульозний холецистит, інвалід ІІ (другої) групи. Згідно спільного наказу МОЗ та Мінюстом України п. ІІ за № 1348/5/572 від 15.08.2014 року, рішенням комісії визначено, що наявне захворювання у ОСОБА_1 входить до переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання за тяжкою хворобою.
В свою чергу лікар колонії, як начальник медичної частини ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» ОСОБА_7 . Філія ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в м. Києві та Київській області, лист від 28.09.2022 року №953Ф/КИ-22) як і раніше зазначає, що ОСОБА_6 перебуває на стаціонарному лікуванні у медичній частині установи з діагнозом Інфекція вірусу людини (ВІЛ/СНІД), четверта клінічна стадія, стійка тенденція до погіршення особистого стану та приєднання інших супутніх хвороб. 02.10.2019 року встановлено діагноз «Саркома Капоши». Станом на вересень 2022 року, стан ОСОБА_6 цілком відповідає наявним захворюванням, прогресивно погіршується та може бути розцінений як важкий. Можливості проведення будь-якої високоспеціалізованої компенсуючої терапії у медичній частині БВК №119 відсутні, надання вищеозначеного лікування можливе у спеціалізованих, профільних лікарнях, або у профільному інституті ім. Грамашевського, де до взяття під варту обліковувався та проходив лікування ОСОБА_6 .

Як вже зазначалось судом, підставою для відмови у задоволенні відповідних клопотань відносно ОСОБА_6 було відсутність відповідних висновків комісій та експертиз щодо неможливості засудженим продовжити відбування покарання у виді позбавлення волі і заключень з цього приводу про погіршення у цьому зв`язку його здоров`я та загроза такого відбування покарання життю останнього.

Суд, зважаючи на указані обставини, зауважує, що жоден експерт немає правових підстав для такого висновку і самостійно чи в складі комісії експертів, судово-медичних експертів, визначати такі обставини та умови, а саме вплив покарання у виді позбавлення волі на стан здоров`я засудженого, можливість утримання останнього в умовах ізоляції від суспільства зважаючи на наявні захворювання, загрози життю останнього у випадку продовження відбування ним покарання.

З цього приводу, державним обвинуваченням не надано доказів зворотньому чи наявності такої експертної установи та відповідних експертів.

Щодо твердження прокурора про можливість продовження лікування засудженого в умовах профільних закладів ДПтС України, що не перешкоджає відбуванню ним покарання, суд звертає увагу, що починаючи з 2018 року станом на жовтень 2022 року, стан здоров`я засудженого лише погіршився, незважаючи на лікування в установах ДКВС України, в тому числі за профілем зварювання ОСОБА_6 (онкологія). Керівництво саме профільного закладу лікування ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» подавало клопотання про звільнення ОСОБА_6 від відбування подальшого покарання за хворобою, чим підтвердило факт неможливості надання відповідного лікування у даній установі.

В свою чергу держава, в особі посадових осіб ДКВС України, самостійно чи за допомогою функцій контролю з боку прокуратури чи МОЗ України, не забезпечує лікування засудженого, зазначаючи про те, що таке лікування можливе за заявою засудженого. При цьому, суду не надано доказів того, що в разі проведення такого лікування воно є ефективним чи надасть можливість регресу або припинення розповсюдження виявленого у ОСОБА_6 захворювання.

Прокурором, у цьому зв`язку, не спростовано тверджень засудженого ОСОБА_6 щодо відсутності в умовах ДКВС України медичних закладів та засобів для здійснення відповідного лікування.

Таким чином, судом встановлено, що захворювання, виявлене у ОСОБА_6 є підставою для звернення до суду з клопотанням про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою, зважаючи на відповідний Перелік (пункт 2.1.).

Суд, зважаючи на наявні попередні судові рішення, наявну медичну документацію, висновки спеціальних лікарських комісій та судово-медичних експертів, встановив що відбувається погіршення стану здоров`я засудженого, кількість виявлених завоювань лише збільшується, що свідчить про незворотні наслідки для життя засудженого.

У цьому зв`язку, зважаючи на те, що доказів можливості надання ефективного лікування в умовах ДКВС України, суду не надано, суд приходить до переконання, що подальше відбування засудженим ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі є таким, що призведе до його загибелі, за відсутності належного лікування та контролю з боку державних органів та установ. Саме тому, суд вважає, що таке лікування не забезпечено відносно ОСОБА_6 з боку держави, а контроль за таким лікуванням не є ефективним, що порушує право засудженого на належні умови утримання в умовах ізоляції від суспільства, що може призвести до його передчасної смерті.

У відповідності до ч.2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнення від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Підставою звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого, що передбачено ст. 152 КВК України.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23.01.2017 року за результатами розгляду кримінального провадження №0000125 (справа №737/900/16-к) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Державній установі «Бориспільська виправна колонія (№ 119)»

У ОСОБА_6 на момент його огляду членами комісії експертів з урахуванням проведених лабораторних досліджень перебіг наявних у нього захворювань не підпадає «Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення судженого від подальшого відбування покарання» (додаток 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним наказом Міністерства та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572).

На даний час, має місце поступове прогресування вищевказаних захворювань, та відповідно, поступове погіршення стану здоров`я засудженого. Таким чином, можна вважати, що динаміка перебігу вищевказаних захворювань негативна. Встановити стан здоров`я ОСОБА_6 під час його перебування під вартою не є можливим.

Для запобігання подальшого погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 на даний час потребує стаціонарного лікування в спеціалізованому закладі, якими система ДКВС України не забезпечена.

Слід зазначити, що медична допомога яка надавалася ОСОБА_6 в умовах позбавлення волі, не може вважатися повною, бо за час перебування в місцях позбавлення волі, в засудженого з`явилися нові хвороби, загальний стан його погіршився, що підтверджується медичною документацією ОСОБА_6 .

Отже, Бориспільська виправна колонія №119 не може забезпечити надійне та якісне лікування виявленої у засудженого хвороби.
Суд вважає клопотання засудженого з цього приводу обґрунтованим, оскільки зазначені в них підстави та обставини знайшли своє місце.

На такий висновок суду не впливає і залишок невідбутої частини покарання, який становить менше половини (відбув 2/3) строку покарання, оскільки подальше перебування засудженого в установі відбування покарання може призвести до летальних наслідків, що підтверджується висновком спеціалістів. Необхідність відбуття певної частини покарання не є підставою для неможливості розгляду даних клопотань. Не є перешкодою для задоволення клопотання в інтересах засудженого і вчинення ним особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Відсутність працевлаштування в установі відбування покарання є наслідком наявності у ОСОБА_6 інвалідності ІІ групи.

Зміна його характеристики з позитивною на негативну викликана захворюванням та неможливістю отримання ним адекватного та ефективного лікування.

Також, стаття 84 КК України передбачає звільнення не тільки осіб, які захворіли під час відбування, а й тих засуджених, які після вчинення злочину або постановлення вироку захворіли на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання і вироки щодо яких у зв`язку з цим не були виконані.

З урахуванням зазначеного і того, що матеріали особової справи засудженого містять достатньо даних про необхідність звільнення засудженого від відбування покарання з урахуванням хвороби ОСОБА_6 , є всі підстави для задоволення клопотання в цій частині.

На підставі викладеного і керуючись ст. 84 КК України та ст. 537 п.6 ч.1 КПК України, спільного наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572, суд, -

у х в а л и в :
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23.01.2017 року за ч.1 ст. 115 КК України до десяти років позбавлення волі, - від подальшого відбування покарання на невідбуту частину призначеного покарання, за хворобою (п.2.1 Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572).

До набрання ухвалою суду законної сили утримувати ОСОБА_6 в Державній установі «Бориспільська виправна колонія (№119)».

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення судового рішення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1