ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1472/23 Справа № 183/5062/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , а також прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000568, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньої освітою, не працюючого, розлученого, інваліда ІІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 9 (дев`ять) років.

Судом вирішено питання щодо долі речових доказів.

Цим вироком ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що 03 липня 2022 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом із своїми знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розпивали спиртні напої, в приміщенні сторожки на території непрацюючого дитячого оздоровчого табору «Сонячна галявина», який розташований за адресою: вул. Острівна 8, с. Орлівщина, Новомосковського району, Дніпропетровської області.

В цей час у вказаному місці між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого останній завдав ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область голови, в результаті чого, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , реалізуючи який одразу, ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні сторожки на території непрацюючого дитячого оздоровчого табору "Сонячна галявина", за вказаною вище адресою, діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, взявши із столу у свою праву руку ніж та тримаючи його лезом до гори, підійшов до ОСОБА_10 та наніс один прямий удар в область живота останньому, спричинивши своїми умисними діями ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді проникаючого сліпого колото-різаного поранення животу справа, яке супроводжувалося утворенням колото-різаної рани на передній поверхні животу справа, якою починається рановий канал, проникаючий у черевну порожнину, крізних колото-різаних ран великого сальнику та брижі товстого кишечнику з ушкодженнями середньої ободової артерії та гілки верхньої брижової вени, крововиливу у черевну та позачеревну порожнини та привело до гострої крововтрати, що у своїй сукупності, за ступенем тяжкості відносяться до тяжких, які небезпечні для життя та привели до смерті потерпілого.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В апеляції:

- обвинувачений ОСОБА_5 вказує, що потерпілий вдарив його першим та він був вимушений захищати своє життя.

Зазначає, що свідок ОСОБА_11 давав в суді неправдиві свідчення, а на досудовому розслідуванні давав інші покази.

Також вказує на невідповідність розміру леза ножа, оскільки у потерпілого було виявлено рану глибиною 17 см., в той час, як лезо ножа насправді було довжиною 12 см. Вказує, що потерпілий до нього прийшов вже з тілесними ушкодженнями.

- захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити в частині призначення покарання, та призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

В обґрунтування вказує, що обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується задовільно, на обліках у лікарів не перебуває, хворіє на туберкульоз, ВІЛ-інфекцію, є інвалідом ІІІ групи.

Вказує, що судом не було враховано стан алкогольного сп`яніння потерпілого, при цьому відсутні докази перебування ОСОБА_5 в стані сп`яніння. Також захисник вказує, що ОСОБА_5 вже багаторазово пожалкував про вчинене, навчений та покараний наріканням оточуючих людей.

- прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання, та призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 11 років позбавлення волі та виключити з мотивувальної частини вироку посилання на ЄРДР, як на письмовий доказ.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги прокурор зазначає, що під час судового розгляду ОСОБА_5 заперечував свою причетність до смерті потерпілого, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та відсутність жалю з приводу скоєного.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст. 89 КК України, є раніше не судимою особою, посередньо характеризується за місцем проживання, вказує на відсутність помякшуючих покарання обставин.

Окрім цього вказує, що ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, а лише підтверджує фіксацію правоохоронним органом факту вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо та разом підтримали свої апеляційні скарги, проти апеляції прокурора заперечували, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції дотримані.

Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази є належними та допустимими, оцінені судом в їх сукупності з точки зору їх достатності і взаємозв`язку, які беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Так, за показами допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_11 слідує, що в день розглядуваних подій він разом з ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_10 вони вживали алкогольні напої. В ході конфлікту між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_10 , останній вдарив рукою в область голови ОСОБА_5 . Далі, він побачив, як ОСОБА_5 взяв кухонний ніж зі столу та вдарив в область живота ОСОБА_10 , після чого останній вийшов зі сторожки і куди саме пішов він не бачив, а він з ОСОБА_5 , який викинув ніж в бік столу, залишилися в приміщенні. Приблизно через 4 години після конфлікту, в 5 метрах від сторожки побачив ОСОБА_10 , який лежав на спині, одна нога була зігнута в коліні, ознак життя він не подавав.

Згідно пояснень потерпілої ОСОБА_12 , яка є матір`ю потерпілого, остання повідомила, що її син підробляв сторожем разом з ОСОБА_5 , який є дуже небезпечною людиною, оскільки був засуджений раніше за вбивство. Про смерть сина вона дізналася зранку 04 липня 2022 року від слідчого.

Допитаний судом першої інстанції засіданні свідок ОСОБА_13 повідомив, що в парковій зоні дитячого табору, приблизно за 7-10 метрах від сторожки, він побачив чоловіка з відсутністю у нього ознак життя. Після чого, він пішов до сторожки, де знаходилося двоє чоловіків, які перебували в стані алкогольного сп`яніння, та які розповіли, що разом із загиблим вони розпивали алкогольні напої, потім він пішов, а вони лягли відпочивати.

Підстави для недовіри або сумнівів щодо осіб потерпілої та свідків, а також правдивості та об`єктивності їхніх пояснень, у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки надані пояснення є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються між собою, а тому не є прийнятними посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на те, що свідок ОСОБА_11 давав в суді неправдиві свідчення, оскільки на досудовому розслідуванні давав інші покази, так як відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав ставити під сумнів покази свідка ОСОБА_11 з мотивів, наведених обвинуваченим ОСОБА_5 в апеляційній скарзі.

Судом першої інстанції також було досліджено письмові докази у кримінальному провадженні, зокрема протокол невідкладного обшуку від 03 липня 2022 року, відповідно до якого в приміщенні сторожки, окрім іншого, було виявлено та вилучено ніж з фрагментами РБК, а також сліди папілярних візерунків рук.

Згідно висновку судово-медичного експерта імунолога за № 1345 від 24 серпня 2022 року, виявлено співпадання переважаючого генотипу біологічних слідів на рукоятці ножа та генотипу слідів крові на клинку ножа з генотипом потерпілого ОСОБА_10 і неспівпадання з генотипом підозрюваного ОСОБА_5 . ДНК цих слідів крові на клинку ножа та переважаюча ДНК біологічних слідів на рукоятці ножа може походити від потерпілого ОСОБА_10 з ймовірністю не менше 99,99999933%.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта імунолога за № 1377 від 29 серпня 2022 року, виявлено співпадання генотипу одного сліду крові на штанах, сліду крові на кофті підозрюваного ОСОБА_5 , які були вилучені в ході особистого обшуку підозрюваного, з генотипом потерпілого ОСОБА_10 . ДНК цих слідів крові може походити від потерпілого ОСОБА_10 з ймовірністю не менше 99,99999933%.

У відповідності до протоколів проведення слідчих експериментів від 04 липня 2022 року, як за участю підозрюваного ОСОБА_5 , так і за участі свідка ОСОБА_11 , останні показали механізм та локалізацію нанесення ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_10 поранення ножем з дерев`яною ручкою в ділянку живота.

Відповідно до протоколу огляду трупа ОСОБА_10 від 04 липня 2022 року, на останньому виявлені тілесні ушкодження на передній поверхні живота справа у верхній клітині. Дно рани проходить через раньовий канал, який проникає у черевну порожнину, загальна довжина якого складає не менше 18 см.

За висновками експерта № 313/Е від 30 липня 2022 року, № 313/Е/Д1 від 01 серпня 2022 року та № 313/Е/Д2 від 03 серпня 2022 року, причиною смерті ОСОБА_10 явилося проникаюче сліпе колото-різане поранення животу справа, яке по ступеню тяжкості відноситься до тяжких, як небезпечних для життя, та приведші до наступу смерті потерпілого, яке могло утворитися при механізмі, вказаному як підозрюваним ОСОБА_5 в ході проведення слідчого експерименту 05 липня 2022 року, так і свідком ОСОБА_11 в ході проведення слідчого експерименту.

Таким чином, місцевим судом вмотивовано встановлено та підтверджено належними і допустимими доказами у їх сукупності, що смерть потерпілого ОСОБА_10 була наслідком протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , який умисно наніс потерпілому ножове проникаюче сліпе колото-різане поранення животу справа, в результаті якого потерпілий ОСОБА_10 помер.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на те, що у потерпілого було виявлено рану глибиною 17 см., в той час, як лезо ножа насправді було довжиною 12 см, не є слушними, оскільки структура даного ножа з розширенням до рукоятки леза має загальну довжину більше 20 см. Окрім того, зважається на те, що саме на цьому ножі були виявлені сліди крові, які походять від потерпілого ОСОБА_10 , що свідчить про те, що саме цим ножем ОСОБА_5 вдарив потерпілого в область живота, що також узгоджується із показами свідка ОСОБА_11 і не заперечується самим обвинуваченим ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту за його участі.

Таким чином, судом першої інстанції в повній мірі наведені усі дослідженні ним докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою і надана їм вмотивована об`єктивна оцінка, які покладені в основу вироку, а тому відсутні підстави, вважати з цього приводу, висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, як на це вказує обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, його правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності.

Щодо доводів апеляційної скарги як прокурора з посиланням на м`якість призначеного обвинуваченому покарання, так і сторони захисту, щодо призначення дуже суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , то вони не є слушними, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За приписами ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог кримінального та процесуального законів щодо призначення покарання.

Згідно вироку, при обранні виду та міри покарання, суд враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, дані про особу винного, який є особою раніше в силу закону не судимою, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуваючого, страждає на туберкульоз легень, у зв`язку з чим перебуває на обліку у лікаря фтизіатра, хворіє на ВІЛ-інфекцію, є інвалідом ІІІ групи,за місцем мешкання характеризується задовільно, а також віктимну поведінку самого потерпілого.

Судом також була врахована відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та наявність обтяжуючої покарання обставини, а саме вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд першої інстанції в повній мірі врахував усі обставини, на які посилаються як прокурор, так і сторона захисту та призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_5 в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, яке є наближеним до мінімального, та яке є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та належну вмотивованість оскаржуваного вироку та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг як сторони захисту, так і прокурора, з наведених в них мотивів, у зв`язку із чим вважає за необхідне вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , а також прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000568, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4