Справа № 626/1046/23
Провадження № 1-кс/626/474/2023
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

25 квітня 2023 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ст.слідчого СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Красноградської окружної прокуратури в рамках кримінального провадження № 0000406 від 24.04.2023р., про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Тольятті, Куйбишевської області, українець, громадянин України, який має професійно-технічну освіту, неодружений, не працюючий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

- який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до поданого клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 23 квітня 2023 року приблизно о 22:00 годині, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок раптово виниклих неприязних відносин, що склались між ними під час розмови, діючи із прямим умислом направленим на заподіяння тілесних пошкоджень ОСОБА_7 , наніс останньому більше десяти ударів кулаками та ногами в область тулуба, голови, верхніх та нижніх кінцівок. Від отриманих ударів ОСОБА_7 впав на землю. В цей час ОСОБА_4 продовжував наносити удари потерпілому по різних ділянках тіла, чим спричинив останньому численні тілесні ушкодження голови, обличчя, грудної клітини та кінцівок.

В результаті отриманих вищевказаних тілесних ушкоджень через деякий час на місці події настала смерть ОСОБА_7 , причиною якої згідно довідки Красноградського МРВ ХОБСМЕ від 24.04.2023 стала поєднана тупа травма голови, грудної клітини та живота.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 .

24.04.2023 о «15»: «40» год. на підставі достатніх даних, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

-оглядом місця події від 24.04.2023, відповідно до якого встановлена обстановка на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено виявлено труп ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 із численними тілесними пошкодженнями обличчя, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок.

-Допитом свідка ОСОБА_8 , яка надала свідчення про те, що 23.04.2023 приблизно о 22.00 годині між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на грунті раптово виниклих неприязних стосунків виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 численні удари в область голови, грудної клітини, обличчя, верхніх та нижніх кінцівок кулаками та ногами.

-Допитом свідка ОСОБА_9 який надала свідчення, що приблизно о 06:15 годині його покликала співмешканка ОСОБА_7 та повідомила, що останній помер за місцем мешкання. ОСОБА_9 по прибуттю до місця мешкання померлого виявив у нього численні тілесні пошкодження на обличчі та за даним фактом звернувся до поліції.

-Допитом свідка ОСОБА_10 яка надала свідчення про те, що 23.04.2023 близько 22 години між її співмешканцем ОСОБА_7 та сусідом ОСОБА_4 за місцем її мешкання сталась сварка та в результаті даної сварки між ними виникла бійка, самої бійки вона не бачила через фізичні вади (порушення зору) та чула звуки даної бійки.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

Так, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 7 до 10 років. Тому, усвідомлюючи даний факт, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому і суду, з метою уникнути покарання, пов`язаного з позбавленням волі, що вказує на наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

На даний час по кримінальному провадженню проводиться досудове розслідування, де не встановлено повне коло свідків, та у разі якщо ОСОБА_4 не буде обрано запобіжний захід, пов`язаний з його ізоляцією, він зможе здійснити вплив на свідків та потерпілого, які проживають в його селі, що вказує на наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Крім цього, вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що згідно вимоги на перевірку наявності судимості, останній раніше неодноразово засуджений за вчинення злочинів різнорідного типу.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_4 схильний до вчинення протиправних злочинних дій, що вказує на наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи, що також впливає на його майновий стан, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного та захисника, які просили обрати міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.2 ст.121 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.

Також допитаний в якості підозрюваного та в судовому засіданні, останній також визнав свою вину у вчиненні даного злочину.

При обранні міри запобіжного суд вважає обґрунтованими посилання сторони обвинувачення, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 7 до 10 років. Тому, усвідомлюючи даний факт, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому і суду, з метою уникнути покарання, пов`язаного з позбавленням волі, що вказує на наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

На даний час по кримінальному провадженню проводиться досудове розслідування, де не встановлено повне коло свідків, та у разі якщо ОСОБА_4 не буде обрано запобіжний захід, пов`язаний з його ізоляцією, він зможе здійснити вплив на свідків та потерпілого, які проживають в його селі, що вказує на наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Крім цього, вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що згідно вимоги на перевірку наявності судимості, останній раніше неодноразово засуджений за вчинення злочинів різнорідного типу.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_4 схильний до вчинення протиправних злочинних дій, що вказує на наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином при вирішенні клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 не одружений, не працює, міцних соціальних зв`язків не має, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 рокі, у зв`язку з чим, знаходячись на свободі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування, або суду, вплинути на свідків, або вчинити інший злочин.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З огляду на вищевикладене є достатньо підстав вважати, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, на які вказує слідчий та прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Як зазначено в статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з моменту фактичного затримання підозрюваного в порядку ст.208 КПК України, тобто з 10-20год. 24.042023 року.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, виходячи з того, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину, який спричинив загибель потерпілого ОСОБА_7 , то слідчий суддя приходить до висновку, не визначати розмір застави в даному випадку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання ст.слідчого СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000406 від 24.04.2023р. за ч.2 ст.121 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 10год. 20хв. 24 квітня 2023 року до 10год. 20хв. 22 червня 2023 року, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1