Справа №463/9008/22
Провадження №1-кс/463/6821/22
У Х В А Л А

23 грудня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , представника заявника адвоката ОСОБА_6 , підозрюваного у справі ОСОБА_7 , розглянувши скаргу представника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на дії та бездіяльність слідчого Львіського РУП № 1 ГУ НП у Львівській області та прокурора Галицької окружної прокуратури, а також клопотання про проведення експертизи -

ВСТАНОВИВ:

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 -адвокат ОСОБА_6 звернувся з скаргою-клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова надії та бездіяльність прокурора, уповноваженої особи органу досудового розслідування, щодо відмови у проведенні слідчих дій, призначення у кримінальному провадженні комплексної судово-медичної, патологоанатомічної, гістологічної, клініко-лікувальної експертизи надання медичної допомоги.

Скаргу-клопотання мотивуєтим, що 08.11.2022 завідувачу першого хірургічного відділення КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» ОСОБА_5 повідомлено про підозру у неналежному виконанні професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 140 КК України.

Сторона захисту вважає, уповноважені особи досудового розслідування обґрунтовують повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення висновками комісійної судово-медичної експертизи, яка проведена ДУ «Головне бюро судово-медичних експертиз МОЗ України». Захисник вважає, що отримані в результаті проведеної експертизи висновки суперечать іншим доказам у справі, зокрема патгістологічному діагнозу, висновкам гістологічного дослідження та клініко-патологоанатомічному епікризу. На думку захисника, оскільки висновки судового-гістолога покладені в основу висновків судово-медичної експертизи, то і вони є необґрунтованими та невмотивованими.

На його думку, наведені розбіжності у висновках судово-медичної експертизи, патологоанатомічному висновку та гістологічному дослідженні, клініко-експертному висновку та проведення експертизи без відома та участі ОСОБА_5 є порушенням права на захист та достатньою підставою для призначення комплексної судово-медичної, патологоанатомічної, гістологічної, клініко-лікувальної експертизи надання медичної допомоги.

Одночасно стороною захисту зазначено, що 20.12.2022 захисник-адвокат ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у службовому кабінеті прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_4 передали для розгляду клопотання про призначення та проведення комплексної експертизи. Не отримавши від прокурора жодного процесуального рішення за результатами розгляду клопотання, на наступний день, 21.12.2022 адвокат ОСОБА_6 звернувся із скаргою-клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та підозрювані доводи викладені в скарзі-клопотанні підтримали з наведених у ньому мотивів, просять таке задоволити.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги-клопотання захисника ОСОБА_6 . Суду пояснила, що 16.04.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено провадження за № 0000906 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України. 08.11.2022 завідувачу першого хірургічного відділення КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» ОСОБА_5 повідомлено про підозру у неналежному виконанні своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого, а саме смерть. У кримінальному проваджені на підставі постанови старшого слідчого СВ Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області проведена комісійна судово-медична експертиза експертами ДУ «Головне бюро судово-медичних експертиз МОЗ України». Експерти надали відповіді на усі питання слідчого, жодних розбіжностей у висновках експертизи та наявних в матеріалах досудового розслідування документах немає, відтак підстав для призначення комплексної експертизи не вбачає, наголосила на тому, що законодавством не передбачено проведення патологоанатомічної, гістологічної, клініко-лікувальної експертизи надання медичної допомоги.

Також вказала, що клопотання про призначення експертизи вона розглянула та 21.12.2022 винесла вмотивовану постанову про відмову у задоволенні клопотання про призначення комплексної експертизи. Копія постанови та супровідного листа, який був наданий 21.12.2022 захиснику ОСОБА_6 та підозрюваному ОСОБА_5 прокурор надала суду.

Заслухавши думку учасників, оглянувши та перевіривши надані матеріали, дослідивши докази по даних матеріалах суд вважає, що скарга-клопотання не підлягає до задоволення виходячи з такого.

Під час розгляду скарги-клопотання встановлено, що в провадженні старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000906 від 16.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що, зокрема, ОСОБА_5 підозрюється у неналежному виконанні своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого, а саме смерть. Так, не забезпечив верифікації дивертикуліту, не встановив клінічного варіанту ускладнення, що розвинулось (абсцес, навколокишковий інфільтрат, місцевий перитоніт), не визначив ступеня поширення запального процесу на кишкову стінку та її клітковину; не призначив повноцінного інструментального дослідження, зокрема трансабдомінального УЗД органів черевної порожнини і заочеревинного простору, колоноскопії, діагностичної лапароскопії; не проконтролював якість проведеного оперативного втручання «діагностична лапаротомія»; не забезпечив застосування належної консервативної терапії кишкової кровотечі; не забезпечив переведення пацієнта для проведення гемостатичної терапії у відділення реанімації та інтенсивної терапії з відповідним контролем ефективності трансфузії та моніторингом стану життєво-важливих органів; не верифікував джерела кишкової кровотечі; не проконтролював своєчасного проведення колоноскопії як з метою ендоскопічної верифікації джерела кровотечі, так і з метою припинення кровотечі, а в разі неефективності мав забезпечити проведення ургентного повторного оперативного втручання, що слугувало прогресуванню реактивного запального процесу в навколокишковій жировій клітковині («місцевого» перитоніту) та явищ постгеморагічної анемії внаслідок рецидивуючої кровотечі з погіршенням стану хворого та констатації його біологічної смерті 04.04.2019.

Користуючись своїми процесуальними правами, діючи в інтересах підзахисного, адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою-клопотанням на дії та бездіяльність прокурора, уповноваженої особи органу досудового розслідування, щодо відмови у проведенні слідчих дій, призначення у кримінальному провадженні комплексної судово-медичної, патологоанатомічної, гістологічної, клініко-лікувальної експертизи надання медичної допомоги.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Суд зауважує, що Кримінальний процесуальний кодекс не передбачає документу скарга-клопотання, відтак розгляд такого документу не відноситься до повноважень слідчого судді.

Відповідно до положень ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, а саме: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Захисником не вказано правову підставу оскарження дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, не наведено рішення прокурора, яке він оскаржує. До матеріалів справи, адвокатом ОСОБА_6 , не додано постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання, яка була йому вручена 21.12.2022 під підпис.

Частиною 2 статті 307 КПК України визначено процесуальні повноваження та способи реагування слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність дізнавача під час досудового розслідування, одним із яких є зобов`язання вчинити певну дію. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язати вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до частини 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000906 від 16.04.2019, які були надані прокурором у судовому засіданні, заслухавши пояснення захисника та прокурора, слідчий суддя не вбачає підстав для визнання дій та бездіяльності уповноваженої особи (слідчого) органу досудового розслідування та прокурора неправомірними.

Частиною 1 статті 242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Згідно з частиною 2 статті 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; 4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; 6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

При цьому частиною 3 статті 243 КПК України визначено, що експерт може бути залучений слідчим суддею за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 1 статті 244 КПК України сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо: 1) для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта, проте сторона обвинувачення не залучила його або для вирішення залученим стороною обвинувачення експертом поставлені запитання, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне проведення експертизи, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок; 2) сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин.

Як вбачається зі скарги-клопотання, захисник клопоче про призначення комплексної експертизи. Суд погоджується із позицією прокурора про необґрунтованість такого клопотання, адже відповідно до ст. 71 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», зазначено, що особою, яка проводить дізнання, слідчим, прокурором або судом може бути призначено проведення судово-медичної і судово-психіатричної експертизи. У ст. 72 цього ж закону вказано, що з метою встановлення причин і механізмів смерті особи проводяться патологоанатомічні розтини трупів, а не патологоанатомічна експертиза. Що стосується гістологічного дослідження, то воно є складовою судово-медичної експертизи. Проведення клініко-лікувальної експертизи законодавством не передбачено. Відтак, суд не вправі призначати експертизи, які законодавством не передбачені.

В силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або обґрунтованості будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, насамперед, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд приходить до переконання, що призначення неіснуючої експертизи в кримінальному провадженні, а саме комплексної судово-медичної, патологоанатомічної, гістологічної, клініко-лікувальної експертизи надання медичної допомоги, буде порушувати розумні строки розгляду справи.

Окрім того, суд не може залишити поза увагою, твердження сторони захисту про порушення права на захист.

В аспекті гарантування конституційного права на судовий захист, яке повинне бути не ілюзорним, а справжнім та повноцінно реалізованим, Конституційний Суд України зазначав, що «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. (Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003.

Захисник стверджує, що право на захист ОСОБА_5 було порушено, адже судово-медична експертиза призначена та проведена без його відома та участі.

Суд не погоджується із такою позицією захисту, з огляду на таке.

За ч. 3 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судову експертизу» незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються, в тому числі, присутністю учасників процесу в передбачених законом випадках під час проведення судової експертизи.

Згідно з п. 2.13.2. Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Інструкція про проведення судово-медичної експертизи» від 17.01.1995 № 6 при проведенні судово- медичної експертизи можуть бути присутні обвинувачений та інша особа (тільки з дозволу слідчого).

Згідно з п. п. 9, 10 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право брати участь у проведенні процесуальних дій, під час проведення процесуальних дій ставити запитання.

Судом встановлено, що постанова старшого слідчого СВ Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області про проведення комісійної судово-медичної експертизи експертами ДУ «Головне бюро судово-медичних експертиз МОЗ України» винесена 15.06.2020. Висновки судово-медичної експертизи в такій категорії справ, що пов`язана з неналежним наданням медичної допомоги, мають важливе значення і повинні враховуватись при проведенні досудового розслідування і судового розгляду. Такого висновку можна дійти, проаналізувавши рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» 15.11.2007, в якому Суд зазначив: «вирішення справ, що стосуються надання медичної допомоги пацієнту, медичний експертний висновок, безперечно, має вирішальне значення». Також судом встановлено, що підозра ОСОБА_5 вручена 08.11.2022. Отже, на момент винесення постанови про призначення експертизи ОСОБА_5 не перебував у статусі підозрюваного, тому його право на участь у проведенні процесуальних дій, під час проведення процесуальних дій право ставити запитання гарантоване ст. 42 КПК України не порушено, а разом з тим і не порушено право на захист.

Керуючись вимогами статей 242, 244, 303, 307 КПК України -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги представника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на дії та бездіяльність слідчого Львіського РУП № 1 ГУ НП у Львівській області та прокурора Галицької окружної прокуратури, а також у задоволенні клопотання про проведення експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали оголошено 27.12.2022 року о 14.10 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1