Справа № 158/440/23
Провадження № 1-кп/0158/56/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження №0000003 від 04.01.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, розлученого, згідно ст. 89 КК України несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 січня 2018 року у справі №158/3203/17 зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 грудня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Однак ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим із вищевказаним рішенням суду, починаючи з 11 грудня 2017 року по 01 лютого 2020 року свідомо злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей (аліментів), у зв`язку з чим 23 березня 2018 року було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №158/3203/17 від 21.03.2018 щодо примусового виконання рішення Ківерцівського районного суду Волинської області та вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 червня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 164 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком 90 годин. Після відбуття покарання у вигляді громадських робіт, ОСОБА_4 продовжив свідомо злісно ухилятися від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей (аліментів), у зв`язку із несплатою аліментів за період часу з 01.02.2020р. по 01.11.2020р. вироком Ківерцівського районного суду від 04.12.2020р. його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Після відбуття покарання призначеного вироком суду у вигляді громадських робіт, ОСОБА_4 , розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження щодо стягнення коштів на утримання дітей (аліментів), достовірно знаючи про необхідність сплачувати грошові кошти на утримання дітей (аліментів), з метою злісного ухилення від сплати аліментів, будучи працездатним, не звертався до Ківерцівської районної філії Волинського обласного центру зайнятості, як такий, що шукає роботу, що свідчить про його бездіяльність, самостійно офіційну роботу не шукав, ніде офіційно працевлаштований не був, про суму тимчасових заробітків та інших джерел доходів державного виконавця Ківерцівського відділу районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не повідомляв, з отриманих доходів аліменти не сплачував, чим свідомо вчиняв дії, спрямовані на умисне злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), внаслідок чого за період з 01 квітня 2021 року по 01 січня 2023 року утворилась заборгованість в сумі 81 921 гривня, що сукупно складає суму виплат більше як за три місяці відповідних платежів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину з приводу пред`явленого йому обвинувачення визнав в повному об`ємі, пояснив суду, що йому відомо про необхідність сплачувати аліменти на утримання його п`яти дітей, двоє з яких на даний час є повнолітніми, на підставі рішення Ківерцівського районного суду. На облік до центру зайнятості не ставав, офіційно ніде не працевлаштований, по можливості зобов`язується сплачувати заборгованість по аліментах, під час розгляду справи судом, сплатив частково аліменти в сумі 600 грн. У вчиненому щиро розкаюється, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінено. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження інших письмових доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням характеризуючих даних на особу обвинуваченого.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показав суду, що обвинувачений ОСОБА_4 є батьком їх спільних 5-ти дітей, двоє з яких, на даний час є повнолітніми, свідомо не виконує рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 січня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, визначений судом розмір аліментів не сплачує. Сума заборгованості обвинуваченого ОСОБА_4 по аліментам на утримання їх неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 становить 81921 грн. Діти перебувають повністю на її утриманні. Наполягає на суворій мірі покарання обвинуваченому ОСОБА_4 . Дану позицію потерпілої в судовому засіданні підтримав її представник адвокат ОСОБА_6 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо фактичних обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є послідовними та змістовними, відповідають даним, наведеним у обвинувальному акті. На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, характеризуючі дані на особу обвинуваченого, який, хоча згідно 89 КК України рахується несудимим, проте, за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень відбував покарання у виді громадських робіт, однак, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, є працездатним, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працевлаштувався, по місцю реєстрації характеризується з хорошої сторони, заборгованість по аліментах не сплатив, під час розгляду кримінального провадження судом перерахував потерпілій кошти в сумі 600 грн. та приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді арешту в межах санкції статті закону, за якою він притягується до кримінальної відповідальності. Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості.

Аналогічний за своєю суттю висновок суду також узгоджується із висновком Європейського суду з прав людини з приводу подвійної мети кримінального покарання, згідно з яким «кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів (п.102 рішення цього суду у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09 жовтня 2003 року).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 погодився з позицією сторони обвинувачення щодо покарання у виді арешту.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на незадовільний стан здоров`я та необхідність проведення термінового оперативного втручання не знайшло свого підтвердження не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду та не підтверджується письмовими доказами наданими стороною обвинувачення та самим обвинуваченим ОСОБА_4 , дослідженими судом.

Підстав для обрання більш м`якого покарання при встановленні відсутності підстав, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого діяння, суд не вбачає. Суд також не вбачає підстав для призначення покарання обвинуваченому у виді громадських робіт, оскільки цей вид покарання не забезпечив перевиховний вплив на нього під час виконання вироків Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.06.2020р. та від 04.12.2020 року. Покарання у виді обмеження волі за установлених судом обставин справи є занадто суворим.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України суд не встановив. Пом`якшуюча покарання обставина, зазначена в обвинувальну акті щире каяття на переконання суду носить лише формальний характер.

За змістом правової позиції Верховного Суду у справі № 166/1065/18 від 18.09.2019р. розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, що судом не встановлено.

В матеріалах вищевказаного кримінального провадження також відсутні відомості стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_4 намагався будь-яким чином допомогти потерпілій шляхом сплати боргу по аліментах. Більше того, у своїх показаннях в судовому засіданні обвинувачений не висловлює якоїсь тривоги чи переживань щодо вчиненого, а тому суд дійшов висновку, що факт щирого каяття обвинуваченого у даному випадку відсутній.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Крім того, судом ураховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому покарання у виді арешту та аналогічну думку потерпілої.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні, цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді арешту строком 1 (один) місяць 15 (п`ятнадцять) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1