ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 грудня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, не працюючого, в порядку ст.89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.2 ст.125 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 грудня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 10000 грн. моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 15.02.2021 року біля 22 год. спільно з собою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, перебуваючи біля приміщення магазину «Центральний» в смт. Берегомет, вул. Центральна, 105, Вижницького району, діючи умисно, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, без попередньої змови між собою, в ході конфлікту з приводу законності пасажирських перевезень, який виник між ними та ОСОБА_8 , під час якого ОСОБА_6 , знявши з себе верхній одяг, при цьому оголивши верхню частину свого тіла, підійшов до останнього, схопив ЄУНСС 713/460/22 проваджння №11кп/822/98/23 головуючий у 1інстанції ОСОБА_9

його за верхній одяг та несподівано наніс декілька ударів головою в ділянку носа, після чого, продовжуючи свій протиправний умисел, наніс один удар кулаком в ділянку обличчя зліва, таким чином спричинив своїми діями останньому тілесні ушкодження.

В подальшому, продовжуючи протиправні дії ОСОБА_6 на спричинення тілесних ушкоджень особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, підійшов до ОСОБА_8 , з яким продовжив конфлікт, під час якого відштовхнув останнього від себе та умисно, протиправно, відкрито наніс один удар правою рукою в ділянку обличчя, після чого між ними почалась штовханина, внаслідок якої особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_8 не втримавшись на ногах, впали на землю, де особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, наніс ще декілька ударів руками ОСОБА_8 в різні частини тіла.

Внаслідок вище описаних протиправних спільних дій ОСОБА_6 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, які тривали на протязі не менше 20 хвилин, ними було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_8 у вигляді крововиливу повік, носа, рани носа, перелому спинки та стінок носа зі зміщенням, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

На цей вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення.

Також просив повторно дослідити протоколи огляду DVD дисків з відеозаписами від 26.02.2021 р. та від 28.12.2021 р., протокол прийняття заяви ОСОБА_8 про притягнення до відповідальності невідомих осіб та протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 з відеозаписом.

На обґрунтування своїх вимог обвинувачений зазначав, що він лише один раз наніс удар потерпілому в лице рукою, припиняючи протиправну поведінку останнього, який, будучи в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе зухвало. Вказував, що від його удару рукою ОСОБА_8 могла бути спричинена фізична біль. Ударів головою в обличчя він потерпілому не наносив. Ще зазначав, що дії його необґрунтовано кваліфіковано судом як вчинені в співучасті з іншою особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження. Також вказував, що судом допущено неповноту судового розгляду, оскільки не взято до уваги висновок комплексної судово-медичної експертизи, а також , на думку апелянта, висновку суду суперечать дійсним обставинам справи, оскільки суд в основу вироку поклав протокол проведення слідчого експерименту та відеозапис до нього зі свідком ОСОБА_10 , хоча в судовому засідання остання вказала, що не бачила самого факту побиття потерпілого ОСОБА_8 . Вказував, що розрізнені, не пов`язані між собою злочинні дії кількох осіб, які хоча і збігаються у місці та часі, але не пов`язані між собою спільністю дій цих осіб і єдністю умислу, не становлять співучасті. Вважає, що під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження те, що він вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_11 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог.

Так, зі змісту вироку та обвинувального висновку вбачається, що 15.02.2021 р. біля 22год. в АДРЕСА_2 ОСОБА_6 разом з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, без попередньої змови з цією особою під час конфлікту з ОСОБА_8 , наніс останньому кілька ударів головою в ділянку носа, після чого наніс ще один удар тому кулаком в обличчя зліва, спричинивши останньому тілесні ушкодження.

В подальшому особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, продовжуючи протиправні дії ОСОБА_6 , продовжила конфлікт з ОСОБА_8 та завдавала останньому удари руками по різних частинах тіла.

Діями ОСОБА_6 та особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, які тривали біля 20 хв., потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Зі змісту вироку вбачається, що обвинуваченому не інкримінувалось вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, а саме що вони діяли спільно з єдиним умислом, відомим їм обом.

Відповідно до ч.5 ст.29 КК України, співучасники не підлягають кримінальній відповідальності за діяння, вчинене виконавцем, якщо воно не охоплювалося їхнім умислом.

А тому за таких обставин дії кожного із співучасників мають кваліфікуватись окремо.

Крім того, необхідно зазначити, що ОСОБА_6 , згідно змісту обвинувального акту, інкриміновано заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень без визначення ступеня їх тяжкості, що також позбавляє суд правильно кваліфікувати дії обвинуваченого.

Також, на думку колегії суддів, незрозумілим є висунуте ОСОБА_6 обвинувачення в частині, що особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, наносячи удари руками по тілу потерпілому, тим самим продовжувала протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_6 .

Стверджуючи, що ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, суд не звернув уваги на те, що в матеріалах провадження відсутні дані про те, що іншій особі повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Наведені в цій ухвалі порушення щодо обсягу обвинувачення ОСОБА_6 та кваліфікації дій останнього позбавляють суд апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі, оскільки потребують уточнення висунутого особі обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є незаконним і підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду суду необхідно усунути вказані в цій ухвалі порушення та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 грудня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України скасувати і направити справу на новий судовий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя