Номер провадження:1-кс/521/3973/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які діють в інтересах ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000691 від 15.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси звернувся слідчий з клопотанням, яке погоджено з прокурором, про накладення арешту на майно.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається наступне.

СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені внесеному до ЄРДР за № 0000691 від 15.10.2022 року. Малиновською окружною прокуратурою м. Одеси здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні.

Підставою для початку розслідування слугувало те, що на адресу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшли матеріали за заявою директора ТОВ «БІО ПАРК», про те що працівник вказаного підприємства, який займає посаду директора з маркетингу, під час дії воєнного стану, здійснює продаж корму для тварин, який призначався як гуманітарна допомога, з метою отримання прибутку.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 201-2 КК України, досудове розслідування триває.

Під час досудового розслідування, а саме 07.11.2022 року органом досудового розслідування було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Iphone 11 pro max», в чохлі чорного кольору, який було упаковано в сейф-пакет PSP 3111942;

- грошові кошти номіналом 500 гривень в кількості 400 купюр, номіналом 200 гривень в кількості 1000 купюр, які було упаковано в сейф-пакет FPS 6009998.

Постановою слідчого вилучене майно визнано речовими доказами кримінальному провадженні, а тому виникає необхідність у накладенні арешту.

Розгляд даного клопотання неодноразово відкладався, оскільки через пошкодження агресором об`єктів енергетичної інфраструктури по всій Україні застосовуються екстрені (аварійні) вимкнення світла, що позбавляло суд розглянути клопотання в установленому КПК України порядку.

Слідчий в судовому засіданні просив задовольнити клопотання в повному обсязі.

Адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які діють в інтересах ОСОБА_6 у судовому засіданні категорично заперечували проти задоволення клопотання, оскільки воно є необґрунтованим. Майно, яке було вилучено органом досудового розслідування, належним чином не було оглянуто та ідентифіковано, отже клопотання не відповідає вимогам КПК України.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 131 Кримінального процесуального кодексу України, суть якого полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина перша статті 170 КПК України)

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено застосування арешту майна у разі існування підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. При цьому у ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Метою арешту майна, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, серед іншого, є збереження речових доказів. Частина 3 статті 170 КПК України також передбачає, що у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 10 ст. 170 КПК України)

З наданого витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що уповноваженим органом досудового розслідування проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000691 від 15.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Відповідно до протоколу від 07.11.2022 року органом досудового розслідування був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає гр. ОСОБА_6 . В ході обшуку органом досудового розслідування було виявлено та вилучено речі, які на думку слідства мають доказове значення у даному кримінальному провадженні та необхідні для повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, а також є безпосередньо предметами і доказами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2 КК України, а саме - мобільний телефон марки «Iphone 11 pro max», в чохлі чорного кольору, який було упаковано в сейф-пакет PSP 3111942; грошові кошти номіналом 500 гривень в кількості 400 купюр, номіналом 200 гривень в кількості 1000 купюр, які було упаковано в сейф-пакет FPS 6009998.

Відповідно до постанови слідчого СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 07.11.2022 року вилучені речі та предмети були визнані в якості речових доказів у кримінальному провадженні за №0000691 від 15.10.2022 року.

Слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування доведено, що підставою для арешту мобільного телефону марки «Iphone 11 pro max», в чохлі чорного кольору, який було упаковано в сейф-пакет PSP 3111942 є сукупність об`єктивних даних та розумних підозр які свідчать про те, що вилучений телефон може бути доказом та вказане майно на теперішній час підлягає дослідженню органом досудового розслідування та з ним необхідне проведення слідчих дій.

Щодо можливості у накладенні арешту на вилучені, під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ), грошові кошти номіналом 500 гривень в кількості 400 купюр, номіналом 200 гривень в кількості 1000 купюр, які було упаковано в сейф-пакет FPS 6009998, слідчий суддя виходить з наступного.

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За змістом положень ст. 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Так слідчим суддею встановлено, матеріали клопотання не містять належних та допустимих відомостей про джерело походження грошових коштів у сумі 400 000 (чотириста тисяч) гривень. Крім того, при вилученні, грошові кошти, які знаходилися за адресою - АДРЕСА_1 , не були ідентифіковані та належним чином оглянуті органом досудового розслідування. Грошові кошти є специфічним майном, яке вилучається. У разі надання дозволу на вилучення коштів, здобутих злочинним шляхом, ці грошові кошти повинні бути ідентифіковані шляхом позначення серії та номеру купюри, оскільки тільки так можливо встановити належність коштів до певного кримінального правопорушення.

Всупереч вимогам КПК України у клопотанні не заначено та слідчим не надано документи, які підтверджують право власності на майно (грошові кошти), що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третьою особою таким майном. Слідчим вказано лише, що грошові кошти можуть бути набутими протиправним шляхом.

Слідчий не обґрунтував можливості (необхідності) використання вказаних вище грошових коштів, як доказу у кримінальному провадженні. В клопотанні про арешт майна відсутні жодні посилання, що вилучені під час обшуку за адресою - АДРЕСА_1 , грошові кошти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі могли бути об`єктом кримінально протиправних дій чи набуті кримінально протиправним шляхом (частина перша статті 98 КПК України). Вказані обставини у клопотанні є лише припущеннями.

Окрім цього, позбавлення третіх осіб права розпоряджатися грошовими коштами за умови недоведеності їх причетності до вчинення кримінальних правопорушень, що розслідуються у кримінальному провадженні № 0000691 від 15.10.2022 року та їх невідповідності критеріям ст. 98 КПК України є втручанням у право мирно володіти своїм майном.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність визначених статтею 170 КПК України правових підстав для арешту майна грошових коштів на даному етапі кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000691 від 15.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 07.11.2022 року обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Iphone 11 pro max», в чохлі чорного кольору, який було упаковано в сейф-пакет PSP 3111942.

Після проведення усіх необхідних експертних досліджень повернути власнику вилученого майна на відповідальне зберігання мобільний телефон марки «Iphone 11 pro max», в чохлі чорного кольору, який було упаковано в сейф-пакет PSP 3111942, з можливістю користування, проте із забороною розпоряджатись та відчужувати майно.

Попередити власника майна, на зберігання якого буде передано вищезазначене майно, про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачену ст. 388 КК України.

В іншій частині клопотання відмовити.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, в порядку, передбаченому Постановою КМУ №1104 від 19.11.2012 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом встановленого законом строку з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1