Справа № 527/2007/22
провадження № 1-кп/527/30/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_2 , прокурора- ОСОБА_3 , обвинувачених- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника- ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, та ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.249, ч. 3 ст.369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту -на два місяці. В обґрунтування клопотання зазначено, що метою застосування обвинуваченим запобіжного заходу є забезпечення виконання ними процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення та інші кримінальні правопорушення. Наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, є підставою вважати, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для їх запобігання.

Обвинувачені в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зауважив, що домашній арешт відноситься до запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність. Пояснив, що ОСОБА_4 має двох малолітніх дітей, а ОСОБА_5 має трьох малолітніх дітей, та, можливі ситуації, коли будь-яка з їхніх дітей вночі потребуватиме невідкладної допомоги батька, пов`язаної із залишенням помешкання. Крім того, зазначив, що до обвинувачених близько 2 місяців взагалі не було застосовано жодного запобіжного заходу та вони виконували свої процесуальні обов`язки, передбачені КПК, зокрема, вчасно з`являлися на судові засідання з розгляду кримінального провадження, не впливали і не мають наміру впливати на свідків у кримінальному провадженні, які є працівниками правоохоронних органів та рибоохоронної інспекції, тощо.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно п.1, п. 3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування ( Бекчиєв проти Молдови §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти ( Ідалов проти Росії , Гарицьки проти Польщі , Храїді проти Німеччини , Ілійков проти Болгарії ).

Статтею 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Статтею 179 КПК України передбачено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 369 КК України, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Також суд враховує вік обвинувачених та стан їх здоров`я, міцність соціальних та суспільних зв`язків, а саме те, що обвинувачені раніше не судимі, за місцем реєстрації не мешкають. ОСОБА_4 (з його слів) одружений, офіційно працевлаштований та має на утриманні 2 малолітніх дітей. ОСОБА_5 (з його слів) одружений, офіційно не працевлаштований та має 3 малолітніх дітей.

З урахуванням наведених даних суд вважає, що обставини регламентовані п. п. 1, 3 ч. 1 ст.177, п. п. 1-3 ч. 1 ст.194 КПК України є дійсними.

Суд приходить до висновку, що вказані ризики, на цей час є реальними, враховуючи зміст пред`явленого обвинувачення, а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються.

В рішенні Великої палати Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 зазначено, що обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути (абзац дванадцятий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно матеріалів кримінального провадження 05.08.2022 слідчим суддею до обвинувачених було застосовано запобіжні заходи у виді нічного домашнього арешту, які в подальшому продовжувались. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 28.09.2022 у підготовчому судовому засіданні обвинуваченим обрано запобіжні заходи у виді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня залишати житло. Встановлено строк дії ухвали суду до 27.11.2022.

З наведеного вбачається, що запобіжні заходи у виді нічного домашнього арешту до обвинувачених було застосовано протягом тривалого часу, та, в період дії запобіжного заходу, і після закінчення його дії обвинувачені виконували процесуальні обов`язки, зокрема, своєчасно з`являлися в судові засідання. Інформації про факти порушення ними процесуальних обов`язків, визначених КПК України, на теперішній час суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченим запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, відповідно до змісту якого слід покласти на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 179,181,194,371,372,392 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 60 днів, тобто по 23.03.2023 року (включно).

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 60 днів, тобто по 23.03.2023 року (включно).

Покласти на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти суд про зміну місця свого проживання; утримуватися від спілкування із свідками в кримінальному провадженні та обвинуваченим між собою -щодо обставин інкримінованих кримінальних правопорушень.

Встановити строк дії ухвали -до 23.03.2023 року, включно.

Роз`яснити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що у разі невиконання зазначених в цій ухвалі обов`язків, до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення у відповідності до ст. 179 КПК України, в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора, який підтримує державне обвинувачення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1