Справа № 126/1753/22
Провадження №11-кп/801/411/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6

та обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255 від 20.08.2022,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого,

-яким затверджено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 та визнано обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.345 КК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2023 року затверджено угоду від 7 вересня 2022 року про примирення між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки з випробуванням.

Початок іспитового строку ОСОБА_7 вирішено обчислювати з 9 лютого 2023 року, тобто з моменту проголошення вироку.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: DVD-диск з відеозаписом з нагрудного відеореєстра тора № 3049, який долучено до матеріалів кримінального провадження - залишено при матеріалах кримінального провадження.

Згідно вироку судом першої інстанції установлено, що 19.08.2022 о 23 год. 10 хв. працівники сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідно до графіка чергування ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області за серпень 2022 року, перебуваючи на чергуванні, здійснили виїзд в с. Маньківка Бершадської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області за повідомленням, що надійшло 19.08.2022 о 22 год. 59 хв. до чергової частини ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області від ОСОБА_10 про вчинення адміністративного правопорушення в с. Маньківка, а саме біля кафе "Юлія". При виїзді на місце події працівником поліції ОСОБА_8 було виявлено групу осіб на вул. Миру 68, біля кафе "Юлія" в с. Маньківка, які порушували комендантську годину та серед яких перебував ОСОБА_7 та які, не зважаючи на законні вимоги поліцейського припинити протиправну поведінку, а саме вчинення нецензурної лайки в громадському місці, що порушує порядок і спокій громадян, вступили в словесний конфлікт з ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаним, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу, який несе службу у форменому одязі, екіпірований спеціальними засобами, табельною вогнепальною зброєю та закріпленим на бронежилеті нагрудним жетоном із зображенням спеціального номеру, перебуваючи від нього у безпосередній близькості в агресивній формі мовлення та нецензурними словами висловив словесну погрозу насильства щодо працівника правоохоронного органу ОСОБА_8 , який перебував при виконанні службових обов`язків.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 345 КК України, як погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

07.09.2022 між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.

Згідно з угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 345 КК України, який у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_7 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, у відповідності з вимогами ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Крім того, покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Сторони погодились на вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні відповідно до ст. 100 КПК України, а саме DVD-диск з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора № 3049, який долучено до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч.1 ст. 345 КК України, як погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2023 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він має неповну загальну середню освіту та йому не було достатньо роз?яснено право на захист, право мати адвоката за призначенням чи у інший спосіб, не надано правової допомоги при підписанні різних за змістом процесуальних документів у різних місцях (ВП№1, окружній прокуратурі, суді) як під час досудового розслідування, так і на погодженні угоди з прокурором окружної прокуратури та у суді. Суд також не виконав вимоги ч.6 ст.474 КПК України, не переконався у добровільності укладення угоди, не перевірив угоду щодо відповідності її вимогам КПК України та затвердив угоду від 07.09.2022.

Зазначає, що комендантської години він не порушував, а закривав своє робоче місце, яке знаходиться за адресою: вулиця Миру,68,біля кафе «Юлія», що в с. Маньківка, оскільки є ФОП. Натомість слідчий, прокурор та потерпілий, який є працівником поліції ВП № 1 ввели його в оману щодо міри покарання та строків розгляду кримінального провадження.

На переконання обвинуваченого, не можна затверджувати угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним, якщо в процесуальних документах (повідомленні про підозру у вчинені кримінального правопорушення та в угоді про примирення між потерпілим та підозрюваним) різниться подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини).

Позиції учасників судового розгляду

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 частково підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив зменшити йому тривалість іспитового строку з двох років до одного року, оскільки визначений іспитовий строк є занадто суворим та обмежує його у можливості залишати місце проживання для працевлаштування тощо.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2023 року залишити без змін. Вказав, що будь-яких процесуальних порушень під час розгляду обвинувального акту з угодою про примирення допущено не було, призначений іспитовий строк у виді двох років відповідає положенням ст.ст. 65, 75 КК України, тому підстави для скасування чи зміни вироку в частині призначеного покарання відсутні.

Потерпілий ОСОБА_8 надіслав на електронну пошту Вінницького апеляційного суду клопотання про проведення судового розгляду у його відсутність у зв`язку з відсутністю можливості дістатися до м. Вінниця.

Мотиви та висновки суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та заперечення прокурора,перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За правилами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.2 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цією статті.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Відповідно до ст.471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

На переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінально процесуального закону Бершадським районним судом Вінницької області під час розгляду кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 було дотримано.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд не виконав вимоги ч. 6 ст. 474 КПК України, не переконався у добровільності укладення угоди, а також доводи про те, що він має неповну загальну середню освіту та йому не було достатньо роз?яснено право на захист, право мати адвоката за призначенням чи у інший спосіб, не надано правової допомоги при підписанні різних за змістом процесуальних документів у різних місцях ( ВП№1, окружній прокуратурі, суді) як під час досудового розслідування, так і на погодженні угоди з прокурором окружної прокуратури та у суді, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими та не ґрунтуються на вимогах закону і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, із журналу судового засідання від 09.02.2023(т.1а.с.15-17) та звукозапису судового засідання убачається, що суд у підготовчому судовому засіданні перед ухваленням рішення про затвердження угоди роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 права та обов`язки, в тому числі право самостійно залучити захисника або право мати захисника безоплатно за рахунок держави, однак обвинувачений не наполягав на участі захисника. Суд також з`ясував у обвинуваченого ОСОБА_7 чи він цілком розуміє права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання. Так само суд з`ясував у потерпілого чи він цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України. До того ж, суд перевірив угоду на відповідність вимогам закону і встановив, що її умови не суперечать вимогам кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, участь захисника не є обов`язковою в силу ст. 52 КПК України. При цьому, наявність неповної загальної середньої освіти не перешкоджала обвинуваченому реалізувати своє право на захист, натомість останній обрав спосіб захищати свої права та інтереси самостійно, що не заборонено кримінальним процесуальним законом, і не є порушенням його конституційних прав та свобод, та не вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження № 0000255 від 20.08.2022 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, які знаходяться при судовій справі убачається, що ОСОБА_7 було вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки під час досудового розслідування. А згідно протоколу про роз`яснення права на захист від 31 серпня 2022, під час досудового розслідування слідчим роз`яснено ОСОБА_7 , який на той час перебував у статусі підозрюваного його право на кваліфіковану правову допомогу, яку він може реалізувати обравши собі захисника або шляхом призначення йому захисника безоплатно за рахунок держави, проте ОСОБА_7 від залучення адвоката відмовився.

Колегією суддів встановлено, що перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення Бершадський районний суд Вінницької області з`ясовував у обвинуваченого ОСОБА_7 , чи він цілком розуміє, що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також роз`яснив його права. З огляду на викладене, не можуть бути підставою для скасування вироку доводи апеляційної скарги, які стосуються фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення (обвинувачений не порушував комендантської години, а закривав своє робоче місце, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , бо є ФОП), оскільки вони не досліджувалися судом першої інстанції та стосуються підстав, з яких вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим не може бути оскаржено відповідно до положень ст. 394 КПК України. Окрім того, матеріалами кримінального провадження спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що в повідомленні про підозру у вчинені кримінального правопорушення та в угоді про примирення між потерпілим та обвинуваченим різниться подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини).

Відповідно зазначаючи про те, що угода про примирення була погоджена з прокурором окружної прокуратури обвинувачений помилково ототожнює угоду про примирення, яка укладається з потерпілим та обвинуваченим з угодою про визнання винуватості, яка укладається лише між обвинуваченим та прокурором.

Безпідставними також є посилання обвинуваченого на те, що визначений судом іспитовий строк у виді двох років не відповідає умовам угоди про примирення. Як слідує з долученої до матеріалів кримінального провадження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 від 07 вересня 2022 року, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_7 у виді двох років обмеження волі із звільненням обвинуваченого від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, визначеним судом та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Разом з тим, в угоді про примирення не визначено тривалість іспитового строку, який необхідно застосувати до обвинуваченого у випадку затвердження угоди, а також обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, оскільки вирішення цих питання належить до дискреційних повноважень суду в межах, визначених ст.75 КК України. Вказане узгоджується з висновком, викладеним в п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 року №13, де зазначається, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст.75 КК України визначаються виключно судом; у зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Відповідно можливість визначення судом, у випадку затвердження угоди, тривалості іспитового строку в межах, визначених ст.75 КК України, тобто на строк від одного до трьох років, з одного боку, та відмова обвинуваченого від права на апеляційне оскарження, крім випадків, передбачених ст.394 КПК України, з іншого боку, становили передбачувані наслідки укладення угоди про примирення, з якими ОСОБА_7 добровільно погодився.

З огляду на це, визначення судом першої інстанції тривалості іспитового строку в межах, визначених ст.75 КК України, само по собі не може свідчити про призначення покарання більш суворого ніж узгоджено сторонами угоди, з урахуванням положень ст.394 КПК України, тому вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2023 року, за обставин зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого та наданих ним пояснень під час апеляційного розгляду стосовно незгоди тривалості іспитового строку, в даному випадку не може бути оскаржений обвинуваченим ОСОБА_7 .

Таким чином, посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що іспитовий строк у виді двох років є занадто суворим та таким, що обмежує його можливість їздити на заробітки за межі місця постійного проживання чи Вінницької області безпідставні, оскільки завчасне повідомлення органу з питань пробації про зміну місця роботи чи проживання або про поважні причини, які унеможливлюють вчасне прибуття обвинуваченого на реєстрацію протягом двох років не становлять надмірного тягаря для ОСОБА_7 .

При цьому, визначаючи тривалість іспитового строку у виді двох років, суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаним, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу, який несе службу у форменому одязі, екіпірований спеціальними засобами, табельною вогнепальною зброєю та закріпленим на бронежилеті нагрудним жетоном із зображенням спеціального номеру, перебуваючи від нього у безпосередній близькості в агресивній формі мовлення та нецензурними словами висловив словесну погрозу насильства щодо працівника правоохоронного органу ОСОБА_8 , який перебував при виконанні службових обов`язків.

Таким чином, суд переконавшись у відповідності угоди про примирення вимогам ст. 468, ч.1,3 ст. 469, ст. 471 КПК України в сукупності з положеннями ст. 12 КК України визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України та призначив узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на два роки і на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, визначеним судом звільнив останнього від відбування покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

З урахуванням наведеного, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 468,471,473 КПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.345 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4