ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4276/20 Номер провадження 11-кп/814/184/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 листопада 2019 року за № 0003305, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 17 червня 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Санжари Новосанжарського р-ну Полтавської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.1 ст.286 КК України до штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь:

держави в особі Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Полтавської ради - 24 433 гривні 67 копійок витрат на лікування ОСОБА_7 ;

ОСОБА_7 10 779 гривень майнової шкоди та 70 000 гривень моральної шкоди;

ОСОБА_8 - 10 000 гривень моральної шкоди.

Вирішено питання щодо арешту майна, процесуальних витрат і речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 31 жовтня 2019 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_1 , по вул. Європейській, 146-Б у м. Полтава в порушення вимог п.10.9 ПДР України перед початком руху автомобілем заднім ходом не переконався у відсутності пішоходів або перешкод, не скористався для забезпечення безпеки руху допомогою інших осіб і вчинив наїзд на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у результаті чого спричинив їм середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив скасувати вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 17 червня 2021 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час провадження в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 подав клопотання, в якому просить скасувати вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 17 червня 2021 року, звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України через закінчення строків давності, передбачених ст.49 КК України, та закрити кримінальне провадження. Водночас обвинувачений підтвердив те, що йому зрозумілі та роз`яснені вказана підстава звільнення від кримінальної відповідальності, її правові наслідки, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з даної підстави, якщо би він був переконаний, що проведення судового розгляду призведе до закриття провадження з реабілітуючої підстави.

Учасники судового провадження належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції не з`явились та заявили клопотання про здійснення засідання за їх відсутності.

Відповідно ж до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи клопотання та дійшла висновку про наявність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Статтею 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Виходячи з положень п.1 ч.2 ст. 284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК України підстав та наявності згоди з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності.

Тобто, суд повинен звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Санкцією ч.1 ст.286 КК України передбачено найбільш суворе покарання у вигляді обмеження волі.

Злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, згідно з ч.2 ст.12 КК України в редакції Закону України на час вчинення злочину є злочином невеликої тяжкості, за чинною ч.4 ст.12 КК України віднесений до категорії нетяжких злочинів.

Згідно ж з приписами п.2 ч.1 ст. 49 КК України в редакції Закону України на час вчинення злочину особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, й до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки. Чинні положення п.2 ч.1 ст. 49 КК України також регламентують, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до дня набрання вироком законної сили сплинули 3 роки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 учинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, 31 жовтня 2019 року.

Строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності не зупинялись, не переривались і станом на час апеляційного розгляду (24 листопада 2022 року) закінчились, оскільки з дня вчинення ОСОБА_6 зазначеного злочину до дня набрання вироком місцевого суду законної сили минуло 3 роки.

На підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний вирок належить скасувати та відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити кримінальне провадження зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності, визначених у п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Отже, клопотання підлягає до задоволення.

Оскільки кримінальним процесуальним законом установлено імперативну вимогу з приводу невідкладності розгляду наведеного вище клопотання та у зв`язку із його задоволенням, що передбачає звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності й закриття кримінального провадження щодо нього, то доводи апеляційної скарги не вирішуються.

У свою чергу, за змістом ст.129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру та позбавлений можливості вирішити цивільний позов у разі постановлення ухвали про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження.
Однак, колегія суддів роз`яснює, що ця обставина не перешкоджає прокурору та потерпілій стороні звернутися з аналогічними позовами в порядку цивільного судочинства, так як закриття справи на нереабілітуючій підставі у зв`язку із закінченням строків давності не звільняє ОСОБА_6 від обов`язку відшкодувати заподіяні його діями збитки та шкоду.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 17 червня 2021 року щодо ОСОБА_6 скасувати, звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4