ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3043/22 Справа № 193/382/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_7
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2022 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений ОСОБА_6 за весь період відбуття покарання характеризується негативно, за час відбуття покарання у різних установах має 16 дисциплінарних стягнень, одне з яких на час розгляду справи не знято та не погашено, має 1 заохочення, що вказує на те, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення та не довів його.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та звільнити його від відбуття покарання умовно-достроково.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що протягом усього строку відбуття покарання він не конфліктував з іншими засудженими та з адміністрацією установи, адекватно реагував на критику, виконував роботи з самообслуговування та благоустрою установи. Накладені на нього дисциплінарні стягнення є несуттєвими, а половина з них штучно створені, а тому ці обставини не можуть свідчити, про те, що він не довів свого виправлення. Більше того, вказує, що до установи виконання покарань не надходили виконавчі листи та заборгованість по цивільним позовам він фізично не міг сплатити, однак має бажання відшкодувати завдані збитки.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою у зв`язку з чим, просив апеляційний суд залишити апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Мотиви суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, а тому, на думку апеляційного суду, рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, виходячи з наступного.
Відмовляючи в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що за час відбуття покарання останній характеризується негативно, не працевлаштований, протягом усього строку відбуття покарання допускав порушення режиму утримання за що до нього було застосовано 16 дисциплінарних стягнень, одне з яких, на час розгляду справи, не знято та не погашено, має 1 заохочення, а тому суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, оскільки, як видно з характеристики на засудженого, ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення декількох тяжких, корисливих злочинів, за весь час відбуття покарання має одне заохочення та має шістнадцять дисциплінарних стягнень, одне з яких на час розгляду справи судом першої інстанції не знято та не погашено за плином часу.
Посилання засудженого на ту обставину, що накладені на нього дисциплінарні стягнення є несуттєвими, а половина з них штучно створеними не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки зазначені стягнення ним не оскаржувались в порядку п. 13-1 ч. 1 ст. 537 КПК України, а матеріалами справи встановлено та підтверджено, що ОСОБА_6 грубо та системно порушував правила відбування покарання за що до нього й було застосовано вищевказані дисциплінарні стягнення, в межах різних установ відбуття покарання.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Таким чином, обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення. У даному випадку, колегія суддів вважає, що позитивних змін у поведінці засудженого не відбулось, про що свідчить наявність 16 дисциплінарних стягнень, а тому апеляційний суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення та не довів його, що виключає можливість його умовно-дострокового звільнення.
З огляду на викладене, апеляційна скарга засудженого має бути залишена без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4