ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/10918/22

Провадження № 11-кп/4820/229/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.ч.1,3 ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку ОСОБА_6 визначено терміном 1 (один) рік.

На підставі ч.ч.1 і 3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 5453 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят три ) грн. 84 коп. процесуальних витрат.

Арешт накладений на автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , згідно ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2022 року, частково скасований згідно ухвали суду від 02.08.2022 року - скасовано.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100КПК України.

Цивільний позов прокурора задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь міського бюджету 14005 (чотирнадцять тисяч п`ять) грн. 16 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_8 від кримінального правопорушення.

За вироком суду, 01 лютого 2022 року, приблизно о 19 год. 10 хв., водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Степана Бандери, зі сторони вул. Проспект Миру, у напрямку вул. Озерна м. Хмельницького, в лівій крайній смузі руху, в порушення вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, з моменту виникнення небезпеки для руху, а саме пішохода ОСОБА_8 на проїзній частині вул. Степана Бандери, поблизу буд. № 28/1 м. Хмельницький, якого ОСОБА_6 об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості, а в разі потреби зупинитись, щоб надати дорогу пішоходу, внаслідок чого здійснив наїзд передньою правою частиною автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину вул. Степана Бандери з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переході.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді:

- відкритого відламкового перелому середньої третини великогомілкової кістки та подвійного перелому верхньої третини малогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням відламків, забійно-рваної рани передньої поверхні правої гомілки в середній третині, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носу, забійно-рваної рани повіки правого ока та верхньої губи, закритого перелому стерильного кінця правої ключиці зі зміщенням уламків, підшкірної гематоми правої ключичної ділянки, перелому тіла правої лопатки, які по своєму характеру, в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

Своїми діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, виключити із призначеного йому покарання додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Крім того, виключити із мотивувальної частини вироку абзац, у якому зазначається про тяжкі наслідки скоєного злочину, як на обставину, що не дала суду достатніх підстав призначити йому необов`язкового, додаткового покарання, передбаченого в санкції ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

У решті вирок залишити без змін.

Вважає, що призначене йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на один рік є необґрунтованим та помилковим, оскільки судом не було враховано, що він має намір, у подальшому, допомагати потерпілому ОСОБА_8 , із-за призначеного додаткового покарання, може втратити свою роботу, так як працює електриком і є необхідність постійно пересуватись власним транспортом на об`єкти замовників та перевозити інструменти і обладнання, тощо.

Апелянт зазначає, що він неодноразово допомагав на своєму транспортному засобі потерпілому ОСОБА_8 діставатися до лікарні чи для вирішення інших побутових проблем, тому позбавлення його права керувати транспортними засобами унеможливить його намагання допомогти потерпілому, отримувати постійний заробіток, за допомогою якого він зможе і надалі допомагати ОСОБА_8 . Окрім того, він проживає з батьками за межами міста, тому в нього виникнуть складнощі з діставанням до роботи.

Вважає, що судом не враховано дані про його особу, як обвинуваченого, позитивні характеристики, щире каяття, зразкову поведінку після вчинення злочину, надання необхідної допомоги потерпілому одразу після ДТП, та не встановлено обтяжуючих обставин покарання, не враховано думки потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, з викладених у ній мотивів, думку прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.286КК України та призначення основного покарання, в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється, тому в цій частині вирок суду не перевіряється.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинений злочин у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , обставини що пом`якшують покарання.

Місцевим судом обґрунтовано враховано обставини, які характеризують особу винного, зокрема те, що обвинувачений усвідомив суспільно-небезпечний характер своїх дій, позицію потерпілого, молодий вік обвинуваченого та його суспільно-корисну посткримінальну поведінку, пов`язану із щирим каяттям у вчиненому та добровільним відшкодуванням спричиненої моральної шкоди потерпілому.

Зазначені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості злочину і ступінь небезпечності винної особи, що в своїй сукупності було підставою для звільнення ОСОБА_6 від відбуття основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання.

При цьому, враховуючи суспільно-небезпечний характер вчиненого діяння та тяжкі наслідки вчиненого злочину, місцевий суд не знайшов достатніх підстав для задоволення клопотання сторони захисту про не застосування до ОСОБА_6 додаткового покарання, передбаченого в санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Доводи ж обвинуваченого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі щодо зміни вироку, в частині призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, не заслуговують на увагу та не є обґрунтованими.

Покарання (захід примусу) має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Штраф та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю можуть застосовуватися як основні, так і як додаткові покарання (ч.3 ст.52 КК України).

Згідно з ч.1 ст.55КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох років до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до усталеної судової практики при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У кожному випадку призначення покарання за ч.ч.1 та 2 ст.286 України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Колегія суддів, ураховуючи зазначені обставини, не вбачає підстав для зміни вироку суду першої інстанції, в частині призначення додаткового покарання.

При цьому враховує суспільну небезпеку вчиненого, грубе порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого у виді тяжких тілесних ушкоджень.

На думку колегії суддів, саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Посилання апелянта на те, що судом, при призначені додаткового покарання не враховано думку потерпілого, не заслуговують на увагу, оскільки вона не є вирішальною з огляду на приписи ст.ст. 50,65 КК України, що стосуються мети покарання та загальних засад призначення покарання.

З огляду на викладене, вирок місцевого суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2