Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/578/22
Провадження № 1-кп/391/70/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2022 р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Компаніївка Кіровоградської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 21.09.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , розлучений, з повною середньою освітою, який проходить військову службу на посаді кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану строком на 30 діб, який в подальшому продовжено до 26.04.2022 Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, до 25.05.2022 - Указом Президента України від 22.04.2022 №259/2022, до 24.08.2022 - Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, до 21.11.2022 - Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/22.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2022 №15 молодшого сержанта ОСОБА_3 з 13.03.2022 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення та він приступив до виконання службових обов`язків кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини.

Під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира. А після повернення доповідати йому про прибуття.

У свою чергу, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_3 грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 09.09.2022 в порушення вимог п. п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини, яка дислокується в селищі Компаніївка Кіровоградської області без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби до 17.11.2022.

Таким чином в період з 09.09.2022 по 17.11.2022 року молодший сержант ОСОБА_3 , без поважних причин не виконував обов`язки військової служби, до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживав жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. При цьому, молодший сержант ОСОБА_3 документів, підтверджуючих поважність та законність відсутності на військовій службі, до військової частини не надавав.

Своїми діями, які виразилися у самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

22 грудня 2022 року у м. Кропивницькому між прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України була укладена угода про визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно з даною угодою ОСОБА_3 добровільно без примусу та тиску, беззастережно та повному обсязі визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого йому обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.5 ст.407 КК України та погодились на покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра або нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки із батьками, добровільно став на захист держави та призваний до лав Збройних Сил України, а також наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та беззастережне визнання винуватості

Крім того, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є військовослужбовцем та проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , сторони вважають за можливе застосувати ч. 1 ст. 62 КК України та замінити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік покаранням у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на той самий строку 1 (один) рік.

Відповідно до угоди, сторонам відомо та зрозуміло, що відповідно до вимог ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями пункту першого частини першої статті 394 та пункту першого частини третьої статті 424 КПК України, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 статті 474 КПК України.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні беззастережно визнав свою вину, підтвердив свою згоду на призначення узгодженого покарання, а також те, що цілком розуміє свої права, які передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнав себе винним, вид покарання, що буде застосоване до нього, у разі затвердження угоди.

Обвинувачений пояснив що насильства, примусу чи погроз з питань укладення угоди до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав.

Захисник у судовому засіданні повідомив, що здійснював захист обвинуваченого під час укладення угоди та підтвердив зазначені його підзахисним дані.

Згідно ч. 4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України віднесений до тяжких злочинів, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України. Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу та КК України, інтересам суспільства. Фактичні обставини, описані у обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження обвинуваченим цих обставин та визнання ним своєї вини у присутності захисника, дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Суд при вирішенні питання про можливість призначення ОСОБА_3 основного покарання із застосуванням ст. 69 КК України, узгодженого сторонами угоди, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність фактів попереднього притягнення до кримінальної відповідальності, обставини, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків, бажання проходити військову службу та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому за наявності вищевказаних обставин вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України, та призначити покарання нижче від найнижчої межі, зазначеної в санкції ч.5 ст. 407 КК України, а також із врахуванням даних про особу обвинуваченого на підставі ч.1 ст.62 КК України замінити покарання на тримання в дисциплінарному батальйоні.

Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 .

Цивільний позов у справі не заявлений, заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовані, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 474-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22.12.2022 року, укладену між прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України, замінити призначене ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік на тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту початку фактичного проходження служби в дисциплінарному батальйоні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Компаніївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію цього вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_6 ОСОБА_7