Справа № 201/9053/22
Провадження № 1-кс/201/3355/2022

15 листопада 2022 року м. Дніпро
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, маючого дві вищі освіти, не одруженого, утриманців не маючого, військовослужбовця - лейтенанта ЗСУ штабу 1 штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 (посада картограф), зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
В судовому засіданні приймали участь:
- підозрюваний ОСОБА_5
Короткий виклад клопотання.
В рамках вказаного кримінального провадження затримано ОСОБА_5 , якому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на 60 днів.
Під час розгляду клопотання слідчий з прокурором підтримали клопотання з підстав, зазначених у ньому, просили клопотання задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив і зазначив, що на теперішній час добровільно захищає суверенітет та територіальну цілісність України, знаходився у зоні бойових дій, працює на в штабі 1 штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 на посаді картографа, просив відпустити його під особисте зобов`язання продовжити захищати Україну, обіцяв не приховуватись і за першою вимогою з`являтись до слідчого та суду. Повідомив, що під час затримання його співробітником поліції знаходився у стані афекту, так як напередодні він повернувся з зони бойових дій для ротації, і не пам`ятає як вкусив його за ногу.
Захисник підтримав думку свого підзахисного, просив у задоволенні клопотання відмовити та застосувати особисте зобов`язання, зіславшись на необгрунтованість підозри та на відсутність ризиків.
Встановлені слідчим суддею обставини.
Вислухавши учасників судового процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до наступних висновків.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.11.2022 року приблизно о 01 год. 15 хв. працівник правоохоронного органу, поліцейський роти ТОР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції ОСОБА_7 , перебуваючи на чергуванні в складі екіпажу Т-52, прибув на виклик за адресою: м. Дніпро, в`їзд на «Новий міст», зі сторони правого берега, де військовослужбовець ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв хуліганські дії в громадському місці. На законні вимоги поліцейського припинити протиправні дії, останній не реагував, нецензурно висловлювався в бік поліцейських та продовжував вчиняти протиправні дії. Після чого, з метою припинення адміністративного правопорушення, поліцейськими було прийняте рішення про затримання ОСОБА_5 , в порядку ст.260-263 КУпАП. Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що перед ним перебуває працівник поліції у форменому одязі, при виконані службових обов`язків, почав чинити супротив до останнього, у результаті чого ОСОБА_7 разом з іншими поліцейськими застосував спеціальний засіб кайданки та силою поклав на землю ОСОБА_5 , з метою застосування спеціального засобу кайданки, та поліцейський ОСОБА_7 присів біля правопорушника. В свою чергу ОСОБА_5 усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу ОСОБА_7 , котрий перебуває при виконанні своїх прямих службових обов`язків та діє у порядку, передбаченому законодавством України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а саме вкусив поліцейського ОСОБА_7 за задню поверхню колінного суглобу лівої ноги, в результаті чого спричинив, згідно довідки лікаря №8129 від 14.11.2022 року, тілесні ушкодження у вигляді вкушеної рани (людиною) задньої поверхні колінного суглобу лівої ноги, тобто ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме - в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
14.11.2022 о 01:35 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
14.11.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.
Щодо обґрунтованої підозри.
На переконання слідчого судді, обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від ОСОБА_7 від 14.11.2022 року, в якій останній просить притягти до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , який спричинив йому тілесні ушкодження; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; довідкою № 8129 від Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпровської міської ради від 14.11.2022 року, згідно якої у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: «вкушеної рани (людиною) задньої поверхні лівого колінного суглобу»; протоколом перегляду відеозапису, з якого вбачається, що на файлі відеозапису о 01:36 год. 14.11.2022 року ОСОБА_5 перебуває в кайданках руки за спиною, лежачи та кричить нецензурні слова в бік поліцейських, поліцейський утримує ОСОБА_5 , та останній чинить опір та кричить, після чого кусає поліцейського ОСОБА_7 за гомілку. Далі ОСОБА_5 поміщують до службового автомобіля; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Отже, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.
Отже згідно з доводами, викладеними у клопотанні, долученими до нього доказами, обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме - в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, є підтвердженою.
При цьому, стороною захисту не зазначено обставин та не надано доказів на підтвердження існування таких обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричасність підозрюваного ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або вказували на необґрунтованість повідомленої підозри.
Щодо існування ризиків.
Слідчий вказує на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Як передбачено ст. 177 КПК України, підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Про наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк до п`яти років, останній може переховуватись від слідства і суду для уникнення кримінальної відповідальності.
Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, а тому останньому відомі анкетні данні свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності є ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень, про що свідчить зухвалий спосіб вчинення злочину та очевидна психологічна спроможністю ОСОБА_5 вільно, виключно за своїм бажанням, без розумної причини самозахисту чи виконання державного або громадського обов`язку застосувати фізичну силу.
Разом з тим, на думку слідчого судді, вказані ризики частково нівелюються, оскільки ОСОБА_5 є військовослужбовцем, знаходиться у зоні бойових дій, і відповідно до клопотання ТВО командира в/ч НОМЕР_1 від 14.11.2022 року останній не заперечує проти подальшого проходження ОСОБА_5 військової служби і просить обрати останньому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Також вказані ризики зменшяться, якщо суд зобов`яже підозрюваного утриматись від спілкування з потерпілим, свідками і експертами у цьому кримінальному провадженні.
Ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведений, оскільки прокурор не навів достатніх аргументів про те, що ОСОБА_5 , знаходячись на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі і злочин проти життя та здоров`я особи. Думка прокурора щодо вказаного є лише припущенням.
Отже слідчим суддею встановлені ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені п.п.1,3 частини 1 статті 177 КПК України.
Слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри та ризики, передбачені п.п.1,3 ч. 1 статті 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Надані стороною обвинувачення кримінального провадження дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризиків, доведених в судовому засіданні.
Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п.3 ч.1 ст.194 КПК України), слідчий суддя, згідно положень ч.4 ст.194 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання у повній мірі забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді та дасть йому можливість продовжити захищати суверенітет та територіальну цілісність України.
Таким чином, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню. У зв`язку з чим клопотання захисника та підозрюваного про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід задовольнити.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194, 196-197, 205, 369-372, 392-393 КПК України, -
Клопотання слідчого ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити частково.
Клопотання захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_5 про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
ОСОБА_5 звільнити з-під варти в залі суду негайно.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками і експертами у цьому кримінальному провадженні.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід (застава, домашній арешт, тримання під вартою) та може бути накладено грошове стягнення.
Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_4 .
Слідчому в задоволенні інших вимог клопотання відмовити.
Встановити строк дії ухвали терміном на два місяці з моменту постановлення ухвали, а саме з 15.11.2022 року.
Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити у два місяці, до 15.01.2023 року включно.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або відмову в його застосуванні окремому апеляційному оскарженню не підлягає, та відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України заперечення проти вказаного судового рішення можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1