Справа № 947/9918/23
Провадження № 1-кс/947/3848/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 про передачу в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000171 від 27.04.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами відділу Одеської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Державної митної служби, в порушення норм законодавства України, діючого під час правового режиму воєнного стану, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом можливої підміни товаросупровідних документів сприяють митному оформленню вантажів, власником якого є резиденти РФ, внаслідок чого такі вантажі мають змогу залишати митну територію України, що призводить до шкоди державним інтересам України.

Під час досудового розслідування на виконання доручення слідчого отримано інформацію та матеріали Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві згідно яких встановлено, що на території Ізмаїльського морського торгівельного морського порту, в зоні діяльності Одеської митниці перебуває вантаж рф, а саме «нітроамофоска» в кількості 136 тон, та відповідно відомостей на вантаж, відправником є ПАО «Акрон» (код ОКПО 00203789, россия, г. великий новгород, рф).

В подальшому на адресу Одеської митниці скеровано доручення щодо проведення огляду (переогляду) вищевказаних товарів за участю співробітників ТУ ДБР у м. Миколаєві.

Після чого, в період часу з 12 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. 01.02.2023 Одеської митницею за участі працівників ТУ ДБР у м. Миколаєві та інших відповідальних осіб проведено огляду (переогляд) вищевказаних товарів про, що складено «Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу» від 01.02.2023.

Згідно вищевказаного акту встановлено, що товар відповідає товаросупровідним документам, а саме товар - Азофоска (Нітроамофоска) марка NPK (MOP) 15:15:15 (відправник ПАО «Акрон» 00203789, рф, м. Великий Новгород), який перебуває на складі відкритого зберігання (нова рампа) ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» ВПК № 1 за адресою: 68600 Одеська обл., м. Ізмаїл, Набережна Л. Капікраяна, 4, згідно товаросупровідних документів відправником, країною виготовлення та країною походження є росія, а загальна кількість складає 272 біг-беги загальною вагою брутто 136380 кілограм.

Прокурор в судовому засідання клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату та час розгляду клопотання.

Згідно ч.7 ст.100 КПК України клопотання про передачу майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу.

Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, приймаючи до уваги заяви учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом

Як визначено у ч. 7 ст. 100 КПК України, у випадках, передбачених абзацом 7 частини 6 цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно зі статтями 171-173 КПК України.

У пункті 4 частини 1 статті 9 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» зазначається, що на Національне агентство покладено функцію з організації здійснення заходів, пов`язаних з проведенням оцінки, веденням обліку та управлінням активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 3 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється Національним агентством на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх економічної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Так, в поданому клопотанні, слідчий обмежився лише цитуванням норм, викладених у ст. 100 КПК України, проте самого обґрунтування чому саме необхідно вирішити питання про передачу майна в агентство для здійснення реалізації та для забезпечення яких саме цілей кримінального провадження, воно не містить.

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.97 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу N 1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004 р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франці»", «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як визначено у ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», активи, визначені частиною четвертою цієї статті, передаються для реалізації без згоди власника на підставі ухвали слідчого судді або суду про управління активами шляхом реалізації, копія якої надсилається Національному агентству негайно після її винесення з відповідним зверненням прокурора.

Аналізуючи вищевикладене, під час судового розгляду клопотання, слідчим суддею не було встановлено, виходячи із завдань Національного агентства у сфері виявлення та розшуку активів, що передбачені чинним законодавством, доказів на підтвердження доводів, викладених у клопотанні, зокрема те, що незастосування заходу щодо передачі майна зазначеного у клопотанні, з метою реалізації Національному агентству, унеможливить виконання завдань кримінального провадження та не забезпечить збереження речових доказів, прямого чи опосередкованого впливу та посягання на арештоване майно.

Відповідно до ч.4 ст.21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», рухоме майно може бути передано для реалізації без згоди власника за рішенням слідчого судді, суду за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) майно піддається швидкому псуванню;

2) майно швидко втрачає свою вартість;

3) витрати на зберігання рухомого майна протягом одного календарного року становлять більше 50 відсотків його вартості.

Реалізація майна у порядку, передбаченому цією частиною, здійснюється за цінами, не нижчими за ринкові.

Дослідивши матеріали клопотання, орган досудового розслідування не надав оціночної вартості майна, що в свою чергу впливає на неможливість судом встановити чи втрачає свою вартість зазначене майно, або витрати на зберігання рухомого майна протягом одного календарного року становлять більше 50 відсотків його вартості.

Без усунення зазначених недоліків, розгляд клопотання про передачу в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів є передчасним та неможливим, так як може призвести до порушення прав та інтересів осіб, які не є учасниками кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, враховуючи відсутність належного обґрунтування необхідності передачі зазначеного у клопотанні майна для реалізації Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, приходить до висновку про необґрунтованість клопотання та відмови в його задоволенні.

В той же час згідно з правовою позицією, висловленою у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Раймондо проти Італії» від 22.02.1994, арешт відповідного майна, поза сумнівом, застосовується як проміжний захід, що має забезпечувати, у разі потреби, подальшу конфіскацію цього майна, яке вважається органом досудового розслідування ймовірним результатом незаконної діяльності. А тому є підстави для накладення арешту на вищезазначене майно.

Керуючись ст. ст. 7, 100, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 про передачу в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів задовольнити частково.

Накласти арешт з забороною розпорядження, відчуження та користування на товар - Азофоска (Нітроамофоска) марка NPK (MOP) 15:15:15 (відправник ПАО «Акрон» 00203789, рф, м. Великий Новгород), який перебуває на складі відкритого зберігання (нова рампа) ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» ВПК № 1 за адресою: 68600 Одеська обл., м. Ізмаїл, Набережна Л. Капікраяна, 4, відправником, країною виготовлення та країною походження якого є росія, а загальна кількість складає 272 біг-беги загальною вагою брутто 136380 кілограм.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1