Справа № 574/366/22
Провадження № 1-кп/574/87/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області кримінальне провадження №0000789 від 09.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Буринського району Сумської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого кочегаром Миколаївськиого навчально-виховний комплексу загальноосвітня школа I-II ступенів, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами декларування є особи зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону. Згідно підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», такими суб`єктами є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме - депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.
Положеннями ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи зазначені в пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Також, згідно абзацу 1 частини 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Згідно абзацу 2 частини 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
У відповідності до вимог підпункту 2 п.5 Розділу II діючого на той час Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 10 червня 2016 року №3 (у редакції наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 12 грудня 2019 року 168/19, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2019 р. за № 1300/34271 (далі - Порядок), декларація перед звільненням - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону.
У відповідності до вимог п.5 Розділу II Порядку декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону.
Так, ОСОБА_3 , являючись депутатом Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області відповідно до Рішення першої сесії сьомого скликання Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області від 06 листопада 2015 року, будучи суб`єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якого, у відповідності до вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», закінчилися в день відкриття першої сесії Буринської міської ради восьмого скликання Конотопського району Сумської області, тобто 24 грудня 2020 року, діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, всупереч вимогам частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, перед звільненням та після звільнення за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.
Відповідно до інформації Національного агентства з питань запобігання корупції у період з 24.12.2020 по 17.11.2021 та у період з 01.01.2021 по 01.04.2021 ОСОБА_3 ніяких дій в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» для подання декларації не вчинив.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.366-3 КК України, а саме умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».
Під час досудового розслідування 17.08.2022 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю його захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, яку разом із обвинувальним актом направлено до суду.
За умовами вказаної угоди ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі повідомленої підозри в судовому провадженні.
Також, сторони угоди дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.366-3 КК України та узгодили призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення у виді 150 годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, що пов`язана з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування строком на один рік. Крім того, ОСОБА_3 підтвердив, що йому відомо про наслідки затвердження угоди.
В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.
Обвинувачений та його захисник також просили затвердити укладену угоду про визнання винуватості. При цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин викладених обвинувальному акті та угоді, вказав, що він цілком розуміє свої права і обов`язки, зміст угоди, наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, а також погодився на призначення йому узгодженого сторонами угоди покарання.
Вирішуючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Згідно ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно із ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ст.366-3 КК України, відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК та/або закону, не порушують інтересів суспільства, прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.
Також, суд переконався, що укладення прокурором та обвинуваченим угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Враховуючи вищевикладене, оскільки укладена сторонами угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Витрат на залучення експертів немає.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався та клопотання про його застосування до суду не надходило.
Керуючись ст.ст.314, 368, 370, 374 , 474, 475 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17.08.2022 року між прокурором Буринського відділу Конотопської окружної прокуратури Сумської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, у вигляді 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, що пов`язана з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування строком на 1 (один) рік.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1