Провадження № 1-кп/344/574/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, одруженої, на утриманні має 2 малолітніх дітей, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 незаконно придбав, зберігав та носив вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та місці, придбала предмет, зовні схожий на кастет, який вона носила при собі без передбаченого законом дозволу. В подальшому, ОСОБА_5 , із вказаним предметом, 18.11.2022 близько 22 год. 00 хв. проходила по вулиці Галицька в місті Івано-Франківську, де неподалік будинку №109, була зупинена працівниками Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області під час несення служби по забезпеченню охорони публічного порядку, під час воєнного стану, в м. Івано-Франківську. Згідно ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», у ОСОБА_5 , було проведено поверхневу перевірку, під час якої остання із правої кишені своєї куртки вийняла предмет зовні схожий на кастет та в подальшому поклала його на багажник службового автомобіля працівників поліції. Після цього, в ході проведення 18.11.2022 в період часу з 00 год. 41 хв. по 00 год. 55 хв., слідчо-оперативною групою Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, огляду місця події, на багажнику службового автомобіля працівників Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області було виявлено предмет, зовні схожий на кастет, який в подальшому було вилучено, Згідно висновку експерта наданий на дослідження предмет, схожий на кастет, відноситься до холодної зброї Дана зброя є кастетом - різновидом зброї ударно-дробильної дії виготовлений кустарним або промисловим способом.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю та беззастережно, підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини. Суду пояснила, що кастет того дня знайшла та поставили до кишені, а коли їх зупинила поліція, то добровільно його видала. Наміру користуватися ним чи його зберігати в неї не було. До вчиненого обвинувачена ставиться критично, щиро кається, та просить суд її суворо не карати, запевняючи суд, що такого більше не повториться.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч.2 ст.263 КК України як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_5 , активне сприяння розслідуванню кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді Івано-Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про обвинувачену ОСОБА_5 вбачається середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченій остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, думку обвинуваченої та її захисника, які просили суворо не карати та визначити штраф нижчий ніж найнижчої межі визначеної в санкції, враховуючи всі пом`якшувальні обставини та обставини, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги положення ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, та враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, слід призначити основне покарання в межах санкції статті ч.2 ст. 263 КК України.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, таке покарання на переконання суду буде адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності, даним про особу, достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів; відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину.

Процесуальні витрати покласти на обвинувачену.

Цивільний позов відсутній.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 370,373, 374,393 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити їй покарання - штраф у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1132 гривні 68 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертизи.

Речові докази:

-CD-R диск із записаними на ньому відеозаписами огляду місця події (постанова від 29.11.2022)- зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

-DVD-R диск із записаними на ньому (постанова від 02.12.2022)- зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

-предмет схожий на кастет (постанова від 29.11.2022) - знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_6