Справа №303/1940/17
№1-кп/303/540/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4

з участю: прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,
в с т а н о в и в:

В провадженні Мукачівського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжних заходів.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою мотивоване тим, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики, які служили підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпали та продовжують існувати; жоден інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.
Клопотання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби із застосуванням електронного засобу контролю прокурор обґрунтовує тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких, санкція за вчинення якого, згідно ч.4 ст.187 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, таким чином, існують ризики того, що ОСОБА_8 , не маючи міцних соціальних зв`язків, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, не буде виконувати покладені на нього обов`язки, може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Обвинувачений може й надалі продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, так як вказане правопорушення ОСОБА_8 вчинив після того, як до нього був застосований запобіжний захід у вигляді застави у іншому кримінальному провадженні.
Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, підтверджується тим, що після вчинення кримінального правопорушення він разом із співучасником ОСОБА_7 зник із місця тимчасового проживання в м. Мукачево та переховувався від правоохоронних органів, хоча про інтерес правоохоронних органів.
Враховуючи зазначене, є підстави вважати, що особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам порівняно з домашнім арештом, а не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства.
Учасники кримінального провадження залишили вирішення заявленого клопотання на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів приходить до слідуючого висновку.
Відповідно до частин другої та третьої ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Ухвалою Мукачівського мсіськрайонного суду від 03.11.2022 продовжено дію запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та відносно ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту у певний період доби із застосуванням електронного засобу контролю до 30.12.2022 включно.
На даний час ризики, які служили підставою для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою своєї актуальності не втратили та продовжують існувати. Будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено та сторонами не наведено.
Враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, суд вважає доведеною ту обставину, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Відтак, виключно у сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останніх переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я, із врахуванням того, що судовий розгляд не може бути закінченим до спливу строку дії попередньої ухвали суду про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою. До того ж такий строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності.
Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд застосовує таке обмеження його права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, який несе за собою великий суспільний інтерес, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду.
Згідно з вимогами ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Враховуючи те, що судове провадження не може бути завершено до спливу строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби із застосуванням електронного засобу контролю, а ризики, які були підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 саме такого запобіжного заходу, продовжують існувати, зокрема можливість переховування від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, відсутність підстав для застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження ОСОБА_8 строку домашнього арешту у певний період доби із застосуванням електронного засобу контролю на два місяці з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 331, 371, 372, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою без визначення розміру застави до 10 лютого 2023 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби із застосуванням електронного засобу контролю до 10 лютого 2023 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 в період домашнього арешту обов`язки:
- не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступного дня;
- носити електронний засіб контролю;
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із міста Мукачево без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
-заборонити спілкуватись в будь-який спосіб з потерпілою та свідками по даному кримінальному провадженню.
Копію ухвали суду передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1
Судді: /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3