Справа № 344/4875/22
Провадження № 1-кп/344/420/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3

захисники: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з закінченням строків давності в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 14.02.2013 року про обвинувачення ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.1 ст.366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.212, ч.1 ст.366 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.3 ст.212 КК України, подія злочину мала місце 28.03.2010 року та 07.04.2010 року та ч.1 ст.366 КК України подія кримінального правопорушення мала місце 28.03.2010 року.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 підтримала дане клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор не заперечував щодо задоволення заявленого клопотання.

Заслухавши сторін судового провадження, вивчивши клопотання та дослідивши наявні письмові матеріали, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.

Згідно зі ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Вирішуючи заявлене клопотання в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.366 КК України суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Відповідно до ч.2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно вимог ч. 4 ст. 12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція ч.1 ст. 366 КК України передбачає зокрема і покарання у виді обмеженням волі на строк до трьох років.

Таким чином, кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 366 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а подія злочину мала місце 28.03.2010 року.

Таким чином, ще в квітні 2016 року закінчився строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України.

Вирішуючи заявлене клопотання в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.212 КК України суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння ( дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Санкція ч.3 ст.212 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятнадцяти тисяч до двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Таким чином, кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.212 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, а подія злочину мала місце 28.03.2010 року та 07.04.2010 року.

Таким чином, в квітні 2018 року закінчився строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.212 КК України.

Згідно зі статтями 284¬-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Як видно з п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

У зв`язку з вимогами вказаних законодавчих актів та роз`ясненнями Пленуму ВСУ, судом досліджені матеріали надані під час судового засідання, щодо перевірки наявності тієї обставини, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину, а також, умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК.

Крім того в своїй постанові ККС ВС у справі № 552/5595/18 (провадження № 51-5289км19) прийшов до висновку, що визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а тому невизнання цими особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

На думку суду змінена практика ККС ВС зробила не обов`язковим визнання вини особою щодо якої вирішується питання про її звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

У судовому засіданні встановлено, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 не зупинявся та не переривався, оскільки обвинувачений виїхав за межі України не маючи жодного кримінально процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, а постанова про пред`явлення йому обвинувачення винесена вже на час перебування ОСОБА_6 за межами України та йому не вручалась, у зв`язку із чим строк притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.366, ч. 3 ст. 312 КК України закінчився.

Таким чином, судом встановлені підстави для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків притягнення його до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє свої права, визначені ч.3 ст.285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави та бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання ухвалою законної сили залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст. ст. 284, 285, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушеннь передбачених за ч. 1 ст.366 та ч.3 ст.212 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження внесене 14.02.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.212, ч.1 ст.366 КК України - закрити.

Обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - до набрання ухвалою законної сили залишити без змін.

Після набрання ухвалою законної сили заставу у розмірі 49 620 (сорок дев`ять тисячі шістсот двадцять) гривень, що внесена обвинуваченим ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.03.2022 року, справа № 344/4054/22, повернути обвинуваченому ОСОБА_6 .

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 27 січня 2023 року о 10 годині 00 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1