УХВАЛА

10 березня 2023 року

м. Київ

справа № 754/16491/21

провадження № 51-1542ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року щодо останнього,

встановив:

Захисник звернувся до суду з касаційною скаргою на вказане вище судове рішення, де порушує питання про його скасування з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

За приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Таким чином незгода захисника із встановленими судами фактичними обставинами кримінального провадження, про що, серед іншого, йдеться в касаційній скарзі, не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.

Захисник в касаційній скарзі стверджує, що судове провадження в суді апеляційної інстанції здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, проте обґрунтування таким твердженням, з огляду на приписи ст. 425 КПК у її взаємозв`язку з ст. 412 цього Кодексу, не наводить. Зокрема не зазначає яким чином неявка потерпілого погіршила становище засудженого ОСОБА_5 та стосується його інтересів, як не указує й на те, які заходи не були вжиті апеляційним судом для забезпечення явки в судове засідання потерпілого та які клопотання з цього приводу були заявлені стороною захисту на виконання положень ст. 22 КПК.

В контексті порушення вимог закону про безпосередність дослідження доказів, захисник також указує, що апеляційний суд залишив без задоволення клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів. Водночас не конкретизує, які саме докази повторно не дослідив апеляційний суд, а також не наводить підстав для повторного дослідження як доказів, так і обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: які саме обставини кримінального провадження були досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, які докази цим судом не досліджувались, а також яких порушень норм процесуального закону припустився апеляційний суд в частині дотримання приписів ч. 3 ст. 404 КПК, з огляду на те, що відмова в задоволенні клопотання не може беззаперечно вважатися порушенням норм матеріального або процесуального закону за відсутності належного обґрунтування.

Крім того захисник в касаційній посилається на п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК, який визначає як підставу до скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, проте відповідного обґрунтування, з огляду на приписи ст. 414 цього Кодексу, не наводить.

Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3