Справа № 201/1164/23
Провадження № 1-кс/201/453/2023
УХВАЛА

01 лютого 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001629 від 14.11.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування поданого клопотання прокурор вказує, що у провадженні ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, перебувають матеріли кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001629 від 14.11.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що до ЧЧ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 17.06.2022 р. невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинили матеріальну шкоду, яка встановлюється. (ЄО №34054 від 13.11.2022)

Під час досудового розслідування, було допитано в якості свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що 08.10.2022 останньому зателефонувала знайома ОСОБА_6 , котра в вересні 2021 року покинула територію України та попрохала перевірити її квартиру котра залишилась їй від тітки ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , так як їй зателефонував керівник ОСББ та повідомив, що невстановлені особи продали її квартиру. Далі ОСОБА_5 звернувся до нотаріуса ОСОБА_8 та попросив ознайомитись з нотаріальною справою щодо продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Ознайомившись зі справою останній виявив, що в справі знаходився підроблений паспорт та ІНН на ім`я власника квартири ОСОБА_6 , при цьому номер паспорта та ІНН відповідав оригіналу, а фотокартка в паспорті не належала власнику, а належала іншій жінці, котра видала себе за ОСОБА_6 та діючи від імені здійснила відчуження, саме продаж квартири rp. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за 1 097500,00 гривень.

В рамках досудового розслідування було отримано ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська на підставі якій було отримано тимчасовий доступ з можливістю вилучення нотаріальної справи приватного нотаріуса ОСОБА_8 21.12.2022 було складено протокол про тимчасовий доступ та вилучено нотаріальну справу.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, було зроблено наступний висновок, що копія паспорта на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вилучена в ході тимчасового доступу та копія паспорта на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку було надано заявником мають відзнаки, а саме: різні фотокартки, підписи, відсутність печатки на фотознімку.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості майна за адресою/місцезнаходження майна: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), стало відомо, що відносно вищезазначеного об`єкта були вчинені наступні правочини:

-на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2022 року (серія та номер 1052) за участю приватного нотаріуса ОСОБА_8 , ОСОБА_10 здійснила продаж вищезазначеної квартири ОСОБА_9 .

-на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.2022 року (серія та номер 1370) за участю приватного нотаріуса ОСОБА_11 , ОСОБА_9 здійснив продаж вищезазначеної квартири ОСОБА_12 .

13.01.2023 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001629.

Фактичні обставини кримінального провадження свідчать про необхідність збереження речового доказу, негайного забезпечення кримінального провадження шляхом арешту майна.

Приймаючи до уваги викладене, з метою збереження речового доказу: вважаю за необхідне накласти арешт шляхом заборони відчуження та користування та розпорядження об`єктом нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 101.

Беручи до уваги вище викладені факти і обставини, накладення арешту необхідне, оскільки існують вагомі ризики у відчуженні та переоформленні вище зазначеного майна, його умисного пошкодження, яке являється речовим доказом, що призведе до заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і негативно вплине на подальший хід досудового розслідування його заплутування і затягування штучно створеними перешкодами.

Крім того, прокурор вважає за необхідне, до відповідно ч. 2 ст. 172 КПК України, проводити судове засідання без виклику володільця майна, оскільки він безпосередньо є виконавцем вказаного злочину, та може вплинути на свідків, знищити або перетворити вищевказане майно, або вчинити дії щодо його відчуження.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку про можливість часткового задоволення заявленого слідчим клопотання про арешт майна, виходячи з наступного мотивування.

Розглядом вказаного клопотання встановлено що, до ЧЧ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 17.06.2022 р. невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинили матеріальну шкоду, яка встановлюється. (ЄО №34054 від 13.11.2022)

Під час досудового розслідування, було допитано в якості свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що 08.10.2022 останньому зателефонувала знайома ОСОБА_6 , котра в вересні 2021 року покинула територію України та попрохала перевірити її квартиру котра залишилась їй від тітки ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , так як їй зателефонував керівник ОСББ та повідомив, що невстановлені особи продали її квартиру. Далі ОСОБА_5 звернувся до нотаріуса ОСОБА_8 та попросив ознайомитись з нотаріальною справою щодо продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Ознайомившись зі справою останній виявив, що в справі знаходився підроблений паспорт та ІНН на ім`я власника квартири ОСОБА_6 , при цьому номер паспорта та ІНН відповідав оригіналу, а фотокартка в паспорті не належала власнику, а належала іншій жінці, котра видала себе за ОСОБА_6 та діючи від імені здійснила відчуження, саме продаж квартири rp. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за 1 097500,00 гривень.

В рамках досудового розслідування було отримано ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська на підставі якій було отримано тимчасовий доступ з можливістю вилучення нотаріальної справи приватного нотаріуса ОСОБА_8 21.12.2022 було складено протокол про тимчасовий доступ та вилучено нотаріальну справу.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, було зроблено наступний висновок, що копія паспорта на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вилучена в ході тимчасового доступу та копія паспорта на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку було надано заявником мають відзнаки, а саме: різні фотокартки, підписи, відсутність печатки на фотознімку.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості майна за адресою/місцезнаходження майна: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), стало відомо, що відносно вищезазначеного об`єкта були вчинені наступні правочини:

-на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2022 року (серія та номер 1052) за участю приватного нотаріуса ОСОБА_8 , ОСОБА_10 здійснила продаж вищезазначеної квартири ОСОБА_9 .

-на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.2022 року (серія та номер 1370) за участю приватного нотаріуса ОСОБА_11 , ОСОБА_9 здійснив продаж вищезазначеної квартири ОСОБА_12 .

13.01.2023 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001629.

Фактичні обставини кримінального провадження свідчать про необхідність збереження речового доказу, негайного забезпечення кримінального провадження шляхом арешту майна.

Прокурор просить накласти арешт на зазначене майно, з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про накладення арешту на майно, керується наступним.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 2, ч.ч. 3, 5, 6 ст.170 КПК України накладення арешту на майно необхідно з метою збереження речових доказів, забезпечення конфіскації майна, як можливого виду покарання за вчинення підозрюваними кримінальних правопорушень, а також відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінальних правопорушень (цивільний позов).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11, 12 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень як слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, на підставі вивчених матеріалів кримінального провадження за №0001629 від 14.11.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, слідчий суддя дійшов переконання про доведеність стороною обвинувачення наявності підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, що має значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про арешт майна, розглянути без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно шляхом накладення арешту з правом користування даним майном та без права його відчуження та розпорядження ним.

Керуючись ст. ст. 117, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_13 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001629 від 14.11.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на:

-об`єктом нерухомого майна квартирою що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, з правом користування даним майном та без права його відчуження та розпорядження ним.

Заборонити усім реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим особам проводити будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна квартирою що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1