№ 207/1895/22
№ 1-кп/207/354/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000019 від 01.06.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгороднє Дніпропетровської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.10.2011 року стягнено з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до її повноліття в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2011 року на користь матері ОСОБА_6 . Однак, ОСОБА_4 знаючи про свої обов`язки, покладені на нього судом, допустив заборгованість по аліментах на утримання малолітньої доньки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, згідно з розрахунком заборгованості від 01.07.2022 року, наданої П`ятихатським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області за період часу з квітня 2018 року по 01.07.2022 року, мається заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_4 у розмірі 122037,91 грн.

Відповідно до вимог п.4, 5 ст. 19, 76 Закону України «Про виконавче провадження», П`ятихатським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області, ОСОБА_4 повідомлений про необхідність сплати аліментів на утримання малолітньої доньки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до її повноліття в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2011 року, зобов`язання повідомлення державному виконавцю про зміну місця проживання або роботи, а також попереджений про кримінальну відповідальність, яка виникає у разі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 164 КК України.

Незважаючи на заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.10.2011 року, ОСОБА_4 , маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини будучи працездатною особою рішення суду у повному обсязі не виконував, маючи при цьому реальну можливість його виконання, зокрема був не офіційно працевлаштований, заходів щодо погашення заборгованості по аліментах не вживав та матеріальної допомоги своїй дитині не надавав, офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування протягом тривалого часу, умисно допустив заборгованість з виплати аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 з квітня 2018 року по 01.07.2022 року у розмірі 122037,91 грн. і його дії, відповідно до ст.164 КК України, кваліфікуються як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) та призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів, тобто суму більше ніж 10249,50 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину за викладених обставин визнав свою вину повністю. У вчиненому щиро розкаявся. Просив суворо його не карати.

Від законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, викладені в обвинувальному акті обставини підтримує повністю. Покарання просила призначити на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина також підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.06.2022 року про реєстрацію кримінального правопорушення № 0000019 (а.с.1);

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком якої записаний ОСОБА_4 (а.с.18);

- заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі №2-1639/11 від 28.10.2011 року, згідно якого стягнено з ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 11 липня 2011 року на користь матері ОСОБА_6 (а.с.31);

- копією виконавчого листа виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 04.08.2021 року по справі №2-1639/11 (а.с.37);

- розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 04.07.2022 року, наданого П`ятихатським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області за період з квітня 2018 року по 01.07.2022 року, яка складає 122037,91 грн. (а.с. 61);

- довідкою П`ятихатської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості №0621-22 від 07.07.2022 року, згідно якої вбачається, що ОСОБА_4 на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебував (а.с.78).

Оцінюючи кожний доказ у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому провадженні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує обставини та тяжкість скоєного злочину, відповідно до вимог ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався, щиро кається у вчиненому.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, з обранням міри покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 164 КК України. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Покласти на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільна позовна заява не заявлена.

Судові витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 01 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 01 (один) рік.

На підставі п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1