Провадження № 11-кп/824/43/2023 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 серпня 2022 року, якою обрано обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0000608, дані про яке 20.07.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 серпня 2022 року задоволено частково клопотання прокурора та обрано обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, цією ухвалою оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_8 та зупиненосудове провадження стосовно обвинуваченого до його розшуку.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого судового рішення, а також на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону під час постановлення ухвали від 22 серпня 2022 року, що перешкодило суду ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Захисник зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків про доведеність оголошення ОСОБА_8 в розшук та наявність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Так, вказує, що суд визнав доведеною обставину оголошення обвинуваченого ОСОБА_8 в розшук, виходячи з того, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.05.2022 року ОСОБА_8 оголошено в розшук. Проте, оголошення обвинуваченого у розшук Подільським районним судом м. Києва у кримінальному провадженні № 0000299 від 19.04.2021 року не створює правових підстав для розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

При цьому, судом першої інстанції не перевірено належним чином наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений виїхав; наявність достатніх підстав стверджувати, що обвинувачений дійсно оголошений у міжнародний розшук у кримінальному провадженні № 0000608 від 20.07.2021 року.

Також, апелянт зазначає, що ОСОБА_8 разом із дружиною та малолітніми дітьми, на законних підставах перетнув державний кордон України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та зареєстрував місце свого проживання у місті Відень Республіки Австрія, про що було повідомлено суд першої інстанції. Зазначене, на думку захисника не може свідчити про переховування чи про ризик переховування від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 безпосередньо ініціював перед судом питання про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

При цьому, захисник зазначає, що суд першої інстанції провівши розгляд клопотання прокурора без участі ОСОБА_8 , перешкодив реалізації його прав, а також процесуальних обов`язків.

Також, захисник вважає, що ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 22 серпня 2022 року ухвалена упередженим складом суду, який не був безстороннім, що перешкодило ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженнізазначає, що при розгляді питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження, в тому числі обгрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, а також наявність, передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України підстав вважати, що ОСОБА_8 оголошений у міжнародний розшук.

За таких обставин, прокурор вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а тому має бути залишена без змін, а апеляційна скарга захисника - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 на підтримку вимог та доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Положеннями ст.331 КПК передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.2 ст.177 КПК є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосовування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.6 ст.193 КПК слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Колегією суддів встановлено, що в ході розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції у повному обсязі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону, встановив доведеність прокурором оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук та наявність підстав, передбачених ст.177 КПК.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості висновків суду в частині доведення прокурором оголошення обвинуваченого ОСОБА_8 у міжнародний розшук, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, судом встановлено, що Подільським районним судом м. Києва здійснюється розгляд кримінального провадження № 0000299 відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 384, ст. 386 КК України. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.05.2022, яка набрала законної сили, за клопотанням прокурора ОСОБА_8 оголошений у міжнародний розшук.

При цьому, суд врахував, що з квітня 2022 ОСОБА_8 на судові виклики не з`являється. У березні 2022 з родиною залишив територію України та постійно проживає у м.Відень (Австрія). Офіційні дані про те, що ОСОБА_8 перетинав державний кордон - відсутні, та обставини перетину ним державного кордону на даний момент встановлюються. Окрім цього, обвинувачений, будучи обізнаним про наявність нерозглянутого відносно нього кримінального провадження, в Україну не повертається, на судові виклики не з`являється.

Таким чином, на момент прийняття оскаржуваної ухвали і на теперішній час, колегія суддів вважає, що факт перебування ОСОБА_8 у міжнародному розшуку є доведеним.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги сторони щодо необґрунтованості висновків суду щодо наявності існування ризиків, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи мотиви суду щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме того, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що судом належно та детально вмотивовано наявність ризику переховування ОСОБА_8 від суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , фактичні обставини провадження, а також дані про його особу, в тому числі про його майновий стан, а також інші обставини, передбачені ст.178 КПК.

Колегія суддів вважає що судом вірно встановлено, що ОСОБА_8 з травня 2022 порушує процесуальні обов`язки та без поважних причини не з`являється на виклики суду, а тривалість неявки обвинуваченого на виклики суду дає підстави вважати, що процесуальна поведінка ОСОБА_8 є неналежною, що доводить ризик переховування обвинуваченого від суду.

Суд врахував конкретні обставини кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , які викладені в обвинувальному акті, як підбурювання та пособництво у несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованої системи, що призвело до підробки та спотворенні процесу обробки інформації, а також порушення встановленого порядку її маршрутизації, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, тяжкість можливого покарання, наявність іншого нерозглянутого кримінального провадження, припинення повноважень судді Конституційного Суду, постійне проживання на території іншої держави, майновий стан обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що ризик, передбачений ст. 177 КПК України, на який вказував прокурор, як на підставу для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризик переховування від суду, є дійсними і триваючими, а тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде відповідати характеру та тяжкості інкримінованих ОСОБА_8 діянь і усувати ризики переховування обвинуваченого від суду, з чим повністю погоджується колегія суддів.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 на законних підставах перетнув державний кордон України у порядок та спосіб, передбачений законом, колегія суддів вважає такими, що спростовуються наявною в матеріалах кримінального провадження службовою запискою Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, про те, що ОСОБА_8 не здійснював легальний перетин державного контролю України, і апелянтом не надано доказів на спростування цієї обставини.

Доводи захисника про те, що оскаржувана ухвала постановлена судом, який не був неупереджений та безсторонній, колегія суддів також вважає необгрунтованими, оскільки заявлені стороною захисту відводи судді ОСОБА_1 були вирішені в порядку визначеному КПК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що конкретні обставини даного кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 в сукупності, свідчать про наявність законних та обгрунтованих підстав для обрання щодо ОСОБА_8 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, і такі висновки суду першої інстанції не спростовуються доводами апеляційної скарги захисника.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 серпня 2022 року законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстав для її скасування не вбачає, а тому залишає її без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177-178, 193, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 серпня 2022 року, якою обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: