Справа № 373/1674/22
Провадження № 1-кп/373/57/23
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору

17 січня 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 ;

розглянув у відкритому підготовчому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000176 від 09.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2022 до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 09.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) за № 0000176, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акта, який відповідає вимогам КПК України.

Захисником заявлено клопотання, в якому він просить повернути прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000176 від 09.06.2022, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Основними доводами стосовно повернення обвинувального акта прокурору є відсутність чіткого формулювання обвинувачення, його суперечливість, невказання місця та часу вчинення кримінальних правопорушень. Крім цього, обвинувальний акт містить посилання на суму збитків без приведення джерела їх встановлення, до обвинувального акту не додано довідки про юридичну особу.

Обвинувачена підтримала клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього документи, дійшов до таких висновків.

Згідно вимог пункту 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вичерпний перелік обов`язкових вимог до змісту та форми обвинувального акта, а також перелік додатків до нього визначено ст. 291 КПК України.

Обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. Інших вимог до обвинувального акта закон не містить.

Аналізуючи доводи захисника стосовно наявності підстав для повернення обвинувального акта прокурору, вирішуючи питання щодо їх обґрунтованості, суд виходить з того, що згідно з положеннями ст. 291, 314 КПК України єдиними процесуальними документами, що підлягають дослідженню судом під час підготовчого судового засідання є обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, відповідність яких вимогам кримінального процесуального закону має перевірити суд.

При цьому, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню судового розгляду і не можуть бути усунені під час судового розгляду.

Згідно з частиною 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до частини 3 вказаної статті обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Всупереч вимогам пункту 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_5 сформульовано не конкретно, що негативно впливає на право обвинуваченої повноцінно здійснювати захист від обвинувачення.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 91 КПК України в кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Частиною 1 ст. 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

За обвинувальним актом від 30.09.2022 у кримінальному провадженні № 0000176 від 09.06.2022, складеного заступником керівника Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_6 (старшим прокурором групи прокурорів), формулювання обвинувачення викладено таким чином (а/с 6-9).

25.02.2020 у період робочого часу з 08 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., ОСОБА_5 , достовірно знаючи про підроблення невстановленою в ході досудового розслідування особою (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), Заповіту ві 14.03.1994 щодо майна частки (паю) розміром 4,51 умовних кадастрових гектарів померлої ОСОБА_7 , яка розташована в межах Подільської сільської ради Баришівського району Київської області, маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документу, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді незаконного отримання у власність земельної ділянки та бажаючи настання таких наслідків, подала до Баришівського районного суду Київської області спільно з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, мирову угоду з додатками, серед яких був підроблений Заповіт від 14.03.1994.

За результатами розгляду вказаної мирової угоди, учасниками якої були ОСОБА_5 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, суддею Баришівського районного суду Київської області, який не був обізнаний про те, що Заповіт від 14.03.1994 є підроблений, 25.02.2020 винесено рішення про затвердження мирової угоди у справі №355/256/20 та визнано за ОСОБА_5 право на земельну частку (пай) розміром 4,51 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Подільського старостинського округу Баришівського району Київської області.

Відповідно до примітки ст. 358 КК України, підроблений Заповіт від 14.03.1994 являється офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які спричинили наслідки правового характеру, а також видане і посвідчене повноважною (компетентною) особою органу державної влади.

Обвинувачення за ч. 4 ст. 358 КК Ураїни в частині використання ОСОБА_5 завідомо підробленого документу - свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2006, є аналогічним вказаному вище обвинуваченню у використанні ОСОБА_5 завідомо підробленого документу - заповіту від 14.03.1994.

Суд, перевіривши зміст формулювання за допомогою текстуального аналізу, доходить до висновку, що прокурором сформульовано обвинувачення, яке не містить відомостей про місце вчинення кримінального правопорушення за двома епізодами використання завідомо підроблених документів. У випадку невстановлення прокурором та/або слідчим місця вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення в обвинувальному акті має зазначатись, серед іншого, що місце вчинення кримінального правопорушення не було встановлено.

Виклад прокурором обвинувачення без відомостей про місце вчинення кримінального правопорушення має пряме відношення до визначення територіальної підсудності, законності суду, якому повинно бути підсудне кримінальне провадження відповідно до вимог КПК України.

Така невідповідність обвинувального акта вимогам пункту 5 ч. 2 ст. 291 КПК України позбавляє суд належним чином роз`яснити суть обвинувачення, сформульованого таким чином, де не вказано про місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладені некоректно, оскільки не містять обов`язкових в кримінальному провадженні обставин: часу (періоду), місця вчинення кримінального правопорушення.

У випадку призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта суд роз`яснюватиме суть пред`явленого обвинувачення, що не має конкретно визначених меж, не містить фактичні обставини справи у їх повноті в розумінні КПК України.

Слід звернути увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Порушення територіальної підсудності у зв`язку з невказанням та невстановленням місця вчинення кримінального правопорушення впливатиме на законність судового рішення в кримінальному провадженні, а також вказаний недолік обвинувального акта в частині сформульованого обвинувачення нівелюватиме право на захист та створюватиме перешкоди у визначенні підсудності.

Суд, провівши системний аналіз ст. 91, 110, 227, 291, 314 КПК України, констатує, що відсутність конкретного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, серед яких слід зазначати час, місце вчинення кримінального правопорушення, може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження (права на справедливий суд та на захист).

В подальшому такий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст. 348 КПК України, провести розгляд кримінального провадження у межах, що повинні бути сформульовані прокурором.

Сума збитків без приведення джерела їх встановлення в обвинувальному акті не має безпосереднього відношення до формулювання обвинувачення, що встановлюється в ході судового розгляду на підставі оцінки доказів сторони обвинувачення, а тому доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Оскільки Баришівську селищну раду вказано потерпілим та відносно неї не здійснюється провадження, аргумент захисту з приводу обов`язковості долучення до обвинувального акту довідки про юридичну особу підлягає відхиленню та не є підставою для повернення обвинувального акта.

Суд дійшов до висновку про те, що обвинувальний акт слід привести до вимог пункту 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не вдаючись в оцінку пред`явленого обвинувачення, приймає рішення про повернення обвинувального акта прокурору.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Повернути прокурору обвинувальний акт із реєстром матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 09.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000176, стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, для приведення його у відповідність до вимог закону.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано жодним з учасників кримінального провадження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: ОСОБА_8