Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/545/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.11.2022, якою
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Голованівська, Голованівського району Кіровоградської області, громадянину України, працюючого сушильником у ТОВ «Відродження», одруженому, маючого малолітню дитину 2019 року народження, зареєстрованого та проживавшого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Голованівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
29.11.2019 до суду направлено обвинувальний акт за ч. 1 ст. 263 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 01.04.2022, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів з 18.11.2022 по 16.01.2023 включно,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.11.2022, задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 на строк 60 днів.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За висновком слідчого судді, обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межи розумного строку, відповідає характеру і тяжкості кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється, не надає можливості ухилення від слідства та суду, ризики щодо цього є дійсними та триваючими, а більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного, в апеляційній скарзі, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про застосування відносно нього запобіжного заходу домашній арешт.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що в діях ОСОБА_8 відсутні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 255-1, а також ч. 3 ст. 190 КК України.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, громадянин, який не знайомий ОСОБА_8 до теперішнього часу, надсилав через відділення ТОВ «Нова пошта» м. Кременчук Полтавської області посилку, в якій містилися наркотичні засоби, на адресу громадянина ОСОБА_10 , мешканця смт. Голованівськ. ОСОБА_10 на прохання ОСОБА_11 , отримавши 04 липня 2022 року, 21 липня 2022 року та 15 серпня 2022 року три посилки відніс її до ОСОБА_8 .

На прохання ОСОБА_12 , в свою чергу, ОСОБА_8 отримав три посилки, які приніс ОСОБА_10 . В подальшому, першу посилку ОСОБА_8 відправив на прохання ОСОБА_12 на адресу ДУ «Кропивницька ВК № 6» на ім`я ОСОБА_13 . Другу посилку у ОСОБА_8 забрав за вимогою ОСОБА_12 раніше йому не знайомий громадянин ОСОБА_14 . Третю посилку, на прохання ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , після її заповнення продуктами матір`ю ОСОБА_12 , від її імені відправив на адресу ДУ «Кропивницька ВК № 6» на ім`я самого ОСОБА_12 .

Сторона обвинувачення при розгляді клопотання посилалась на ті обставини, що ОСОБА_15 вчинені кримінальне правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України, відносить до категорії особливо тяжких злочинів.

Натомість, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не є визначальною обставиною при вирішенні питання обрання виду запобіжного заходу, на що звернув увагу Конституційний Суд України, та неодноразово звертали увагу Верховний Суд України та Верховний Суд.

Прокурор стверджував в суді, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, раніше засуджений; може знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; може незаконно впливати на свідків, які вже допитані або ті, які будуть допитані у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім того, прокурор стверджував, що у ОСОБА_8 відсутня повага до встановлених правил поведінки та норм моралі, наявна зухвалість та неповага до інших членів суспільства, схильність до злочинної діяльності, відсутність постійного місця роботи, наявність судимостей.

Прокурор також стверджував, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, є обґрунтованою з посиланням на проведені слідчі дії: огляд місця подій, обшуки домоволодінь, допит свідків, результати НСРД тощо.

Натомість, матеріали кримінального провадження та НСРД не свідчать про участь ОСОБА_8 у злочинній організації, а лише підтверджують той факт, що його використовував його товариш ОСОБА_12 в трьох випадках для перенаправлення наркотичних засобів від громадянина ОСОБА_16 до ДУ «Кропивницька ВК № 6».

Поведінка підозрюваного ОСОБА_8 на досудовому слідстві свідчить про те, що він не має будь-яких намірів переховуватися від слідства та суду. Сторона обвинувачення не надала доказів протилежного, а висновки слідчого мають лише характер версії.

Про його позитивну позицію при проведенні досудового слідства свідчить та обставина, що він є єдиним з підозрюваних, хто надав зразки свого голосу для проведення судової експертизи відео- та звукозапису.

ОСОБА_8 позбавлений можливості впливати на свідків, оскільки основні фігуранти цієї справи перебувають в ДУ «Кропивницька ВК № 6», інші вже допитані слідством. Сторона обвинувачення не надала доказів протилежного, а лише зазначає на таку можливість.

Щодо інших ризиків, на які посилалася сторона обвинувачення у відповідності до ч. 1 ст. 178 та ч. 3 ст. 199 КПК України, захисник зазначає, що ОСОБА_8 має родину, дружину та малолітню дитину, мати - інваліда, отже міцні соціальні зв`язки. ОСОБА_8 має постійне місце проживання в смт. Голованівськ, Кіровоградської області. Має постійне місце роботи на ТОВ «Відродження», що суперечить наданій слідством інформації. ОСОБА_17 характеризується позитивно і має позитивну репутацію.

Перебування ОСОБА_8 під вартою суттєво вплинуло на майновий стан його сім`ї, оскільки його дружина перебуває у відпустці у зв`язку з пологами та народженням дитини, а мати, як було вже зазначено є інвалідом, інших доходів, крім його заробітної плати підозрюваного, родина не має.

ОСОБА_8 дотримується умов застосованого до нього запобіжного заходу та порядку, що встановлений в слідчому ізоляторі.

Майнова шкода, як результат протиправних дій, відсутня. Будь-які ризики продовження чи повторення протиправної поведінки також відсутні. Докази протилежного стороною обвинувачення не надано.

Також захисник зауважує, що виходячи з матеріалів, що надані стороною обвинувачення, дії ОСОБА_8 , якщо вони будуть визнані як кримінальні правопорушення, носили другорядний характер і зовсім не носили ознак зухвалості чи неповаги до інших громадян.

Доказів того, що саме він здійснював придбання наркотичних засобів, в матеріалах справи немає. Ці матеріали свідчать лише про те, що він піддався умовлянням свого товариша ОСОБА_18 , проявив слабкість характеру і лише був посередником між постачальниками наркотичних засобів до місць позбавлення волі і їх замовниками в середині пенітенціарної установи.

Отже, на думку сторони захисту, в ході розгляду клопотання прокурора не були наведені достатні (належні та допустимі) докази того, що ризики, які мали місце при обранні запобіжного заходу - тримання під вартою, не зменшилися, більш того, з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_8 під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника, який висловилися у підтримку апеляційних вимог, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки вказане підтверджується письмовими доказами, які долучені слідчим до клопотання.

Крім того, колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо наявності ризиків, можливої не процесуальної поведінки підозрюваного, встановлені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду, є реальним, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими злочинами, та у разі доведеності вини передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Також, є доведеним ризик незаконного впливу на свідків, як прямо або через третіх осіб, з метою зміни їх показань або відмови від давання показань. Реальним також є ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного, корисливого злочину, спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном, за який був засуджений до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців, та був звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.

Також, колегія суддів відповідно до ст. 178 КПК України, враховує й те, що ОСОБА_8 одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює, за місцем роботи характеризується позитивно, що хоча і свідчить про його міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, проте раніше судимий за вчинення умисного, корисливого злочину проти власності, а отже у конкретному випадку, продовження стосовно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Тож, враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя районного суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, продовживши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та безпідставність судового рішення про необхідність продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - спростовуються наведеним вище.

Апеляційні доводи про те, що перебування ОСОБА_8 під вартою суттєво вплинуло на майновий стан його сім`ї, та він був лише посередником між постачальниками наркотичних засобів до місць позбавлення волі і їх замовниками в середині пенітенціарної установи, не є визначеною підставою для скасування рішення слідчого судді, а також не спростовують висновків про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Інших переконливих доводів щодо незаконності рішення слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.11.2022, якою підозрюваному ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4