КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.09.2022 задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та накладено арешт на кошти в сумі в загальній сумі 64000 гривень, виявлені та вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , які належать підозрюваному ОСОБА_10 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання із забороною ними користуватись та розпоряджатись.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що оскаржувана ухвала не містить доказів та обґрунтованих підстав вважати, що грошові кошти у розмірі 64 000 гривень належать ОСОБА_10 .

Під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , було вилучено грошові кошти у розмірі 64 000 гривень, які належать ОСОБА_7 , що підтверджується довідками АТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК».

___________________________________________________________________________

Справа № 757/21842/22-к Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/174/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Розгляд клопотання про арешт майна був здійснений без повідомлення та

без участі в судовому засіданні ОСОБА_7 , а з копією ухвали Печерського районного суду м. Києва 06.09.2022 апелянт ознайомився лише 12.12.2022.

Апелянт зазначав, що ОСОБА_7 зупинився в свого знайомого адресою: АДРЕСА_2 . У вказаній квартирі 22.08.2022 було проведено обшук, в ході якого вилучено належні ОСОБА_7 телефон марки Apple iPhone 13 Pro та його власні грошові кошти у розмірі 64 000 грн. ОСОБА_7 перебував безпосередньо під час даного обшуку, що підтверджується відповідним протоколом обшуку.

За таких обставин, на переконання захисника, підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення кримінального провадження не було, оскільки ОСОБА_7 не має статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несе за законом матеріальну відповідальність за дії підозрюваних.

У судове засідання ОСОБА_7 не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0001026 від 06.08.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що організатор злочинної організації ОСОБА_12 у період часу з 05.08.2021 по 12.12.2021, перебуваючи в невстановленому місці спільно з учасниками створеної ним злочинної організації: ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими досудовим розслідування особами шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи фішингові посилання, зовні ідентичні послузі «OLX-доставка» платформи онлайн-оголошень «OLX», призначених для введення в оману потерпілих під приводом прийняття оплати за товарно-матеріальні цінності, розміщений на вказаній онлайн-платформі та отримання від останніх персональних даних, що становлять банківську таємницю, а саме: номерів платіжних банківських карток, строк їх дії, CVV2 код, ПІН-код, 3D Secure, використовуючи закриті від загального доступу наступні Telegram канали та чат боти з назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3), « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ІНФОРМАЦІЯ_4), « ІНФОРМАЦІЯ_5» заволоділи чужим майном, а саме: коштами громадян України: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , спричинивши матеріальний збиток останнім на загальну суму 74746 гривень.

Крім того, організатор злочинної організації ОСОБА_12 у період часу з 23.03.2022 по 01.04.2022 спільно з учасниками створеної ним злочинної організації: ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими досудовим розслідування особами, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи придбані через оверлейну мережу «dark net» всесвітньо інформаційної системи загального доступу Інтернет, персональні дані, що становлять банківську таємницю, а саме: номери платіжних банківських карток, строк їх дії, код CVV2/CVC2, ПІН-код, які належать держателям - громадянами іноземних країн, емітованими банківськими установами Федеративної Республіки Німеччина та Італійської Республіки шляхом додавання цих відомостей за допомогою платіжного сервісу Google Pay та Apple Pay до мобільних пристроїв, що перебували у користуванні учасників злочинної організації ОСОБА_10 та ОСОБА_13 здійснив купівлю товарно-матеріальних цінностей в магазинах «Фокстрот» керуючої компанії ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ» на загальну суму 2 145 904 гривні 26 копійок, чим спричинив АТ КБ «ПриватБанк» матеріальний збиток на вказану суму, що становить особливо великий розмір та 1730 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.08.202 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних протоколу обшуку від 22.08.2022, цього ж дня проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено, серед іншого, грошові кошти в сумі 64000 гривень.

22.08.2022 ОСОБА_10 повідомлено про підозру в участі у злочинній організації та заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, в особливо великих розмірах, у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

23.08.2022 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , в якому просив накласти арешт на кошти в сумі в загальній сумі 64000 гривень, виявлені та вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , які належать підозрюваному ОСОБА_10 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання із забороною ними користуватись та розпоряджатись.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.09.2022 задоволено клопотання слідчого, та накладено арешт на кошти в сумі в загальній сумі 64000 гривень, виявлені та вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , які належать підозрюваному ОСОБА_10 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання із забороною ними користуватись та розпоряджатись.

Постановляючи ухвалу про арешт майна, слідчий суддя виходив з можливої конфіскації майна як виду покарання.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги слідчим суддею дотримані належним чином.

Санкції ч. 2 ст. 255 та ч. 4 ст. 190 КК України, за якими підозрюється ОСОБА_10 , передбачають покарання у виді позбавлення волі із конфіскацією майна.

Як убачається із доданих до клопотання слідчого матеріалів, грошові кошти на загальну суму 64000 гривень, вилучено 22.08.2022 під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказані грошові кошти з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на грошові кошти, вилучені 22.08.2022 під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 , з метою забезпечення можливої конфіскації вказаних грошових коштів як виду покарання, у випадку визнання ОСОБА_10 винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, та призначення йому покарання у виді конфіскації майна, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про те, що вилучені грошові кошти на загальну суму 64000 гривень належать для ОСОБА_7 , який зупинився в свого знайомого за адресою АДРЕСА_1 , не спростовують висновків слідчого судді, викладених у оскарженій ухвалі.

Як убачається із матеріалів клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_10 проживає за адресою АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується також даними протоколу обшуку від 22.08.2022, згідно якого, власник вказаної квартири ОСОБА_21 повідомила органу досудового розслідування, що орендарем належної їй квартири є ОСОБА_10 .

Факт присутності ОСОБА_22 у вказаній квартирі у день проведення обшуку жодним чином не спростовує висновок слідчого судді про те, що за даною адресою проживав підозрюваний ОСОБА_10 та йому належить виявлене у квартирі майно.

Долучені апелянтом до апеляційної скарги копії довідок АТ "КБ "Приватбанк" містять лише відомості про обіги коштів на двох поточних рахунках ОСОБА_22 , в період з 01.01.2022 по 30.09.2022, та не можуть бути належним підтвердженням тієї обставини, що саме вказані грошові кошти ОСОБА_22 у подальшому зберігались за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 .

Інших доказів на підтвердження доводів про належність вилучених грошових коштів саме ОСОБА_22 , апелянтом не надано.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2022 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3