Кримінальне провадження № 194/92/23
Номер провадження 1-кп/194/42/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Тернівка Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2023 року за №0000025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Куруіл Кувандикського району Оренбурзької області, громадянина України, маючого середню технічну освіту, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , в період часу з червня 2022 року по жовтень 2022 року, встановити більш точного часу не надалось можливим, перебуваючи за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, являючись громадянином України, достовірно знаючи про введений на території України (у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України) воєнний стан, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-1X затверджено Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, з метою ослаблення національних інтересів України, сприяння російській федерації та її представникам у порушенні суверенітету України та тимчасовій окупації України, створення в суспільстві думки про виправданість та легітимність дій представників влади і службових осіб збройних сил російської федерації щодо вторгнення та окупації території суверенної держави України розмістив на своїй сторінці « ОСОБА_6 », в забороненій соціальній мережі «Однокласники» дописи, які спрямовані до невизначеного кола осіб з текстом: «В Новосибирской области простились с героем, погибшим в спецоперации. Житель ОСОБА_7 погиб, выполняя боевое задание» та знизу посилання на веб-сторінку, «Я могу понять украинцев. Но хоть убейте, граждан России, осуждающих ОСОБА_8 , понять не в силах. Ребята! Вы правду не понимаете, что ОСОБА_8 восемь долгих лет избегал войны с НАТО, до последнего пытаясь договорится по-хорошему? Вы правда не понимаете, что Украина из мирного трактора была превращена в стенобитное орудие, которым собрались протаранить Россию? Мы не с Украиной сейчас воюем, а с мечом Вашингтона, остро заточенным и занесённым над Москвой! И мы сломаем этот меч. И все те, кто скулит «Остановите Путина», остановите войну!», должны раз и навсегда понять: ПУТИН ОСТАНАВЛИВАЕТ ВОЙНУ! Прямо сейчас. Отодвигая НАТО обратно на Запад»; ««Сегодня отмечает свой день рождения легендарный боец, мужественный и бравый офицер ОРБ "Спарта" Александр, позывной "Матрос"! Мы от всего сердца поздравляем!!! С Днем рождения Героя славного! Вам желаем мы самого главного - Непременного счастья и радости, Жить, не зная тревог и усталости! Вы стране столько сделали нужного, Вам желаем успеха послушного, Оптимизма, уюта сердечного И везения впрямь бесконечного!»; ««Пестрецов Владимир, Сержант, Украинские националисты, пытаясь прорвать оборону российских войск, атаковали позиции подразделения, в составе которого действовал сержант Владимир Пестрецов. В бою российский военнослужащий, проявив мужество и профессионализм, лично уничтожил пять единиц бронетехники противника и огнем из крупнокалиберного пулемета отразил наступление украинской пехоты. Боевики вынуждены были отступить. Воспользовавшись временным затишьем на поле боя, сержант Пестрецов сменил позиции и вывел личный состав и военную технику в безопасный район. Потерь среди военнослужащих подразделения допущено не было.», що публічно заперечує здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, публічно закликає до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією держави-агресора, до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України. В подальшому, в період часу з 08:40 години по 09:03 годину 17.01.2023 року співробітниками поліції в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності понятих, було виявлено та вилучено ноутбук «НР», за допомогою якого ОСОБА_3 розповсюджував дописи в мережі Інтернет, тим самим припинено кримінальний проступок, вчинений ОСОБА_3 . Отже, своїми умисними діями ОСОБА_3 публічно заперечує здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, публічно закликає до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією держави-агресора, до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.

Під час досудового розслідування між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 і підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 19.01.2023 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_3 під час судового розгляду повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, як публічні заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, публічні заклики громадянином України до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією держави-агресора, до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.

Також сторонами угоди було узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_3 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення права обіймати будь-які посади у юридичних особах приватного права на строк 10 років.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 з одного боку, прокурор з іншого боку просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 111-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесено до кримінальних проступків, тобто угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачений під час кримінального провадження зі скаргами на дії органів досудового розслідування не звертався.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 53, 65, 69 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Суд шляхом опитування обвинуваченого, захисника, прокурора у судовому засіданні переконався, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд вважає вірною юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , як публічні заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, публічні заклики громадянином України до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією держави-агресора, до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України, його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 111-1 КК України.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, одружений, пенсіонер, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання охарактеризований посередньо.

В якості обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Після перевірки угоди на відповідність діючому законодавству та за відсутності зазначених у ст.474 КПК України підстав для відмови в її затвердженні не має.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 і підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись 369-371, 373, 374,475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду від 19.01.2023 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2023 року за №0000025 (провадження № 1-кп/194/42/23) про визнання винуватості, укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 і підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади у юридичних особах приватного права, на строк 10 років.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили: ноутбук «НР» в корпусі чорного кольору, який був вилучений в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно квитанції №0010518 від 17.01.2023 року, переданий на зберігання до камери збереження речових доказів Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_3 за належністю без інформації, яка містилась у ньому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених статтею 394 КПК України, а саме обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1