Суддя ОСОБА_1
Справа № 552/9189/22
Провадження № 1-кп/644/75/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду м. Харкова кримінальне провадження відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000661 від 05.09.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, має професійно - технічну освіту, колишнього військовослужбовеця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, у військовому званні «штаб-сержант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, у військовому званні «штаб-сержант», перебуваючи на посаді старший технік 2 мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно, тимчасово, ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості проходити військову службу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, 14.07.2022 р. самовільно залишив місце служби, місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (дислокувалися за адресою: АДРЕСА_2 ), та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

08.09.2022 р. штаб-сержант ОСОБА_5 добровільно та з власної ініціативи прибув до органу досудового розслідування Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за адресою: м. Харків, вул. Є. Котляра, б. 7), де повідомив про себе і вчинений ним злочин.

Отже, штаб-сержант ОСОБА_5 був незаконно відсутній на місці служби у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України, у період з 14.07.2022 року по 08.09.2022 року, чим вчинив самовільне залишення місця служби, в умовах воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби).

Дії ОСОБА_5 за пред`явленим обвинуваченням кваліфіковані за ч.5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчиненому особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Під час судового розгляду, між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим за обставинами викладеними в обвинувальному акті за ч. 5 ст. 407 КК України.

Сторони угоди дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчиненому особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

З урахуваннях даний про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненні вказаних злочинів, прокурор і обвинувачений дійшли згоди щодо покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 , а саме сторони погодилися на призначення покарання за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України - у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Відповідно до абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону.

Судом також встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, також суд переконався, що сторонам зрозумілі наслідки укладання та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення визначеного сторонами угоди покарання.

За таких обставин, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим і прокурором, та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання, оскільки в судовому засіданні не встановлено передбачених законом обставин, які б перешкоджали затвердженню судом даної угоди.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим і прокурором, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України №2839-ІХ від 13.12.2022 року про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці були внесені зміни до ч.1 ст. 69 КК України.

Суд приймає до уваги, що злочин інкримінований ОСОБА_5 за пред`явленим обвинуваченням за ч.5 ст.407 КК України, вчинений до набрання законної сили положень ст. 69 КК України зі змінами, за якими посилюється кримінальна відповідальність шляхом обмеження застосування положень статті 69 КК України при призначенні покарання за ст.407 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 472 - 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 19.04.2023 року, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000661 від 05.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 за даним вироком рахувати з дня його фактичного затримання з 16.11.2022 року.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 за даним кримінальним провадженням у виді тримання під вартою починаючи з 16.11.2022 року зарахувати в строк покарання призначеного за даним вироком у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили, залишити без зміни тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений з підстав, зазначених в ч. 4 ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1