Справа № 740/1247/23
Провадження № 1-кп/740/196/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

під час відкритого судового засідання в залі суду в м. Ніжині Чернігівської області у кримінальному провадженні, зареєстрованому 24.02.2023 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за номером 0000125 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Ніжина Чернігівської областi, з повною вищою освітою, фізична особа-підприємець, заміжня, не судима, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України,

встановив:

Восени 2012 року, більш точних дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 будучи власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0067 площею 0,6307 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої по АДРЕСА_2 , достовірно знаючи про заборону використовувати земельну ділянку не за цільовим призначенням, діючи умисно з метою створення штучної водойми, ігноруючи вимоги ст. 91, 168 Земельного кодексу України, ст. 35 Закону України "Про охорону земель", самовільно, без виготовлення документації із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, без отримання спеціального дозволу на зняття, зберігання та використання грунтового покриву (родючого шару грунту) земельної ділянки, збудувала за допомогою спеціальної техніки (екскаватору) на земельній ділянці штучну водойму (ставок) площею 0,135 га.

Самовільне будівництво штучної водойми (ставка), зняття грунтового покриву - родючого шару грунту на земельній ділянці площею 0,135 га призвело до порушення структури грунту та втрати можливості її використання за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, та втрати можливості відтворення природних властивостей і використання її для вирощування сільськогосподарських культур, тобто до виведення земельної ділянки із сільськогосподарського обороту.

Дiї ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 254 КК України як безгосподарське використання земель, що спричинило порушення структури грунту та виведення земельної ділянки із сільськогосподарського обороту.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, не заперечувала обставини, що викладені в обвинувальному акті, та підтримала подане нею клопотання про закриття кримінального провадження за строками давності відповідно до ст.49 КК України, оскільки з дня вчинення кримінального правопорушення минуло майже 10 років.

Прокурор не заперечував щодо закриття кримінального провадження за строками давності, оскільки вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення за тяжкістю відноситься до кримінальних проступків, і з часу його вчинення минуло більше трьох років, обвинувачена не ухилялася від слідства та суду, інших кримінальних правопорушень не скоювала.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Судом обвинуваченій ОСОБА_4 роз`яснено передбачену положеннями ст. 49 КК України підставу звільнення від кримінальної відповідальності, що не є реабілітуючою, наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими підставами, а також право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачуюють.

Обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє суть обвинувачення, підстави і наслідки звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 КК України, однак наполягала на задоволені клопотання, просила звільнити її від кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження відносно неї з нереабілітуючих підстав - у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до ст. 49 КК України.

Заслухавши прокурора та обвинувачену, вивчивши клопотання, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом (ч. 1 ст. 286 КПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Правові підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності передбачені у ст. 49 КК України. Так, згідно з пунктом 2 частини 1 цієї статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Положеннями ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Зокрема, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового розслідування або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою кримінального правопорушення.

Обвинувачена не заперечує та визнає викладені у обвинувальному акті обставини вчинення восени 2012 року нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, який є умисним кримінальним проступком та карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, а на час вчинення кримінального правопорушення згідно ст. 254 КК України в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 карався штрафом до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, та з часу його вчинення минуло більше трьох років. Інших кримінальних правопорушень в даний період, як і в подальшому, нею вчинено не було.

Судом встановлено, що перебіг давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не переривався і не зупинявся, так як остання не ухилялася від досудового розслідування та суду, і до закінчення строків давності не вчинила нового кримінального правопорушення. Кримінальне правопорушення, скоєне ОСОБА_4 , не є особливо тяжким злочином, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, чи злочином проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 КК України, або злочином, передбаченим статтями 151-2-156-1, 301-1-303 КК України, стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Таким чином, суд приходить до переконання, що наявні правові підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 254 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого частиною 1 статті 49 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі ст. 49 КК України та керуючись ст. 283-288, 368-372 КПК, суд

постановив:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення її від кримінальної відповідальності узв`язку з закінченням строків давності у кримінальному провадженні, зареєстрованому 24.02.2023 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000125 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 24.02.2023 під номером 0000125 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, - закрити.

На ухвалу можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1