ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1228/23 Справа № 181/869/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , подану на вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ, Донецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09.12.2013 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 289 КК України до міри покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років, приєднано строк по вироку від 17.09.2008 року, до відбуття 5 років 1 місяць;

- 23.01.2014 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 15 , ч.1 ст. 115 КК України до міри покарання позбавлення волі строком 7 років 6 місяців. Звільнився з місць позбавлення волі 30.07.2020 року по відбуттю покарання;

- 05.11.2021 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі;

- 09.02.2022 року Покровським РУП ГУНП в Донецькій області направлено до суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000032 за ч.2 ст. 185 КК України;

- 27.10.2022 року Покровським РУП ГУНП в Донецькій області направлено до суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000386 за ч.4 ст. 185 КК України;

- 28.10.2022 року відділенням поліції №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст. 185 та ч.2 ст. 190 КК України,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України із призначенням покарання у вигляді вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутого покарання за вироком Красноарміського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2021 року, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 визначено з моменту його фактичного затримання, тобто з 02 листопада 2022 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений у вигляді тримання під вартою.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст.100 КПК України,

встановила:

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ч.1, 2 ст. 185 КК України, будучи притягнутим до кримінальної відповідальності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та повторно, умисно вчинив ряд нових, умисних, корисливих злочинів проти власності при наступних обставинах.

15 вересня 2022 року близько 13:30 годин ОСОБА_7 , перебуваючи поруч з домоволодінням АДРЕСА_2 , помітив велосипед марки «Intenzo FORSAGE 29», який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , після чого у

ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, а саме вищевказаного велосипеду.

Після цього, ОСОБА_7 15 вересня 2022 року близько 13:30 годин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна в період воєнного стану, керуючись корисливими намірами, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав велосипед марки «Intenzo FORSAGE 29», який належить ОСОБА_9 та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

ОСОБА_7 своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду, яка відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ19/104-22/29321-ТВ від 22.09.2022 року складає 5866 грн. 33 коп. (п`ять тисяч вісімсот шістдесят шість гривень 33 копійки).

16 вересня 2022 року близько 12:00 години ОСОБА_7 , перебуваючи в КЗ «Центр культури та дозвілля» МСР», який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт.Межова, просп.Незалежності, 8, останній помітив велосипед марки «26" Formula Motion DD», який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , після чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, а саме вищевказаного велосипеду.

Після цього ОСОБА_7 16 вересня 2022 року близько 13:10 години, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна в період воєнного стану, керуючись корисливими намірами, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав велосипед марки «26" Formula Motion DD», який належить ОСОБА_10 та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

ОСОБА_7 своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду, яка відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №2609/22 від 22.09.2022 року складає 8462 грн. 60 коп. (вісім тисяч чотириста шістдесят дві грн. 60 коп.).

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить застосувати ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.4 ст.185 КК України.

Зазначає, що він повністю визнав провину у скоєному, щиросердно розкаявся, але, суд при призначенні покарання не врахував, що він має 3 групу інвалідності, він є єдин им годувальником у родині, тяжко хворіє на низку невиліковних хвороб ( 4 стадія СНІДу, гепатит та туберкульоз).

Під час апеляційного розгляду:

-обвинувачений ОСОБА_8 повністю підтримав свою апеляційну скаргу;

-прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просила залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши наведені у скарзі доводи та співставивши із наявними матеріалами кримінального провадження у частині оскаржених обставин, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно із положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і умотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів за обставин, встановлених вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч.4 ст.185 КК України ґрунтується на зібраних по справі, перевірених та оцінених судом доказах, у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється, тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність застосування приписів ст.69 КК України та наявності підстав для призначення йому покарання нижче від найнижчої межі санкції статті обвинувачення.

Так, суд першої інстанції під час призначення покарання, відповідно до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які той скоїв під час невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду; обставини, які пом`якшують покарання (щиросердне каяття у скоєному) та які його обтяжують (рецидив злочинів).

Крім того, суд також врахував і стан здоров`я ОСОБА_7 , який неодноразово оглядався лікарями медичної частини і визнаний особою, стан якої відповідає встановленим діагнозам, він стабільний та такий, що не потребує ургентної допомоги і це підтверджено наданою суду довідкою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином врахував усю сукупність згаданих вище обставин, які свідчать про стійку криміногенну поведінку обвинуваченого, незважаючи на його стан здоров`я, і обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України.

Підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України не убачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції є остаточною, але, може бути оскаржена учасниками кримінального провадження у касаційному порядку, до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4