ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2390/22
провадження № 1-кп/753/1116/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні м. Києві судовий розгляд кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,

- за ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

У Дарницькому районному суді м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурор у вказаному провадженні заявив клопотання про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , посилаючись на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, оскільки обвинувачений тривалий час не з`являвся до суду та перебував у розшуку, хоча про дати засідань повідомлявся належним чином.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки він має постійне місце проживання, в нього проблеми зі здоров`ям та він зобов`язується з`являтися в наступні судові засідання.

Захисник заперечував проти заявленого клопотання, просив обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що ОСОБА_5 проживає зі співмешканкою ОСОБА_6 , яка надала заяву про згоду на обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу за місцем проживання у належній їй квартирі. Крім того, захисник просив врахувати, що ОСОБА_7 являється інвалідом ІІ групи по психіатрії, має проблеми зі здоров`ям.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши письмове клопотання та матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 7 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний, зокрема прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих, свідків, які ще не допитані; перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Практика Європейського суду з прав людини, сформульована в рішенні «Лабіта проти Італії» від 6.04.2000 р., свідчить проте, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався після призначення кримінального провадження до судового розгляду 25.03.2021 року обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився в судові засідання 05.04.2021 року, 31.05.2021 року, 27.07.2021 року, 11.10.2021 року, 30.11.2021 року, 20.01.2022 року. В судові засідання, які було призначено на 27.07.2021 року, 11.10.2021 та 30.11.2021 року до обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано примусовий привід, за результатами якого до суду надійшли рапорти працівників поліції про те, що ОСОБА_5 вказаними у обвинувальному акті фактичним місцем не проживає. В телефонній розмові з працівниками поліції ОСОБА_5 зобов`язався з`явитися до суду, проте свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого 20.01.2022 року кримінальне провадження було зупинено, а ОСОБА_5 - оголошено у розшук.

За наведених обставин, суд вважає встановленим факт порушення обвинуваченим ОСОБА_5 його процесуальних обов`язків, передбачених ч. 7 ст. 42 КПК України.

При цьому, суд враховує, стан здоров`я ОСОБА_5 , та те, що він має постійне місце проживання у місті Києві.

Відповідно до стаття 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи викладені обставини в їх сукупності, тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, серед яких злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, та особу обвинуваченого, його стан здоров`я та наявність постійного місця проживання у місті Києві, суд приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілого. А тому суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, який буде достатніми й необхідним заходом для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню певним ризикам та достатнім заходом забезпечення судового розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177, 181, 331 КПК України, суд-

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту у період з 22-00 години по 06-00 годину ранку за адресою: АДРЕСА_2 строком на два місяці, а саме до 12 липня 2022 року включно з покладанням на обвинуваченого наступних обов`язків:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- заборонити спілкування з потерпілими та свідками у даному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, та те, що у разі невиконання кримінальних процесуальних обов`язків, які покладаються на нього під час застосування неізоляційного запобіжного заходу, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому покласти на Дарницьке УП ГУ НП в м. Києві за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала оскарження не підлягає.

Суддя