Справа № 742/2415/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/252/23
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене 31.01.2022 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000101, за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції ОСОБА_10 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2022 року про виправлення описки у вироку та апеляційними скаргами вказаного прокурора та потерпілого ОСОБА_11 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 грудня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ладан, Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого ТОВ ПК «Пожмашина», проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 грудня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу ухвалено не обирати.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 4874 грн.00 коп. на користь держави в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертиз у кримінальному провадженню.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 25000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.02.2022 р., на транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ 21130 реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ухвалено повернути його власнику.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 30.01.2022 р. близько 22 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки ВАЗ 21130 реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною вул. Прилуцька с. Ладан Прилуцького району в напрямку м. Прилуки, при цьому рухаючись в межах дії дорожнього знаку 5.49 Правил дорожнього руху України «Початок населеного пункту» (на білому тлі), порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, з урахуванням визначення терміну «безпечна швидкість» п. 1.10 Правил дорожнього руху України, а саме безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, п. 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год., що згідно висновку судової інженерно - транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо - транспортних пригод» № СЕ - 19/125- 22/4225-ІТ від 12.09.2022 є, як необхідною умовою, так і технічною причиною виникнення даної дорожньо - транспортної пригоди, в результаті чого, неподалік буд. 36 розташованого по вул. Прилуцька с. Ладан, автомобіль яким керував ОСОБА_7 рухаючись в заносі, виїхав за межі проїзної частини вул. Прилуцька с. Ладан, на праве відносно напрямку руху в бік м. Прилуки узбіччя проїзної частини, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який нерухомо стояв на узбіччі.

Під час даної дорожньо - транспортної пригоди, пішохід потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми у формі струсу головного мозку, саден волосистої частини голови, закритої травми грудної клітки у формі переломів 3-4 лівих ребер, закритої травми органів черевної порожнини у формі розриву селезінки з внутрішньочеревною кровотечею, чисельних переломів кісток тазу з порушенням цілісності тазового кільця, чисельних саден кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 122 від 18.08.2022 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2022 року, оскільки прокурора не було повідомлено про дату та час розгляду питання про виправлення описки, внаслідок чого прокурор був позбавлений можливості оскаржити рішення, в передбачений ст. 395 КПК України строк.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2022 року про виправлення описки у вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати, в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду просить залишити без змін.

Так, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, рішення суду про винуватість обвинуваченого та призначене судом покарання, вважає, що вирок в частині вирішення цивільного позову, а також ухвала про виправлення описки у вказаному вироку підлягають скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України.

Посилаючись на положення кримінального процесуального закону та цивільного процесуального права, зазначає про обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з якими суд виходив при вирішенні позову. Проте, цих вимог судом не дотримано.

В судовому засіданні потерпілий підтримав поданий ним позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди на суму 200 000 гривень. При цьому підтвердив про отримання від обвинуваченого 96 000 гривень, вважаючи їх відшкодуванням матеріальних збитків.

Обвинувачений заперечив проти задоволення позову потерпілого, посилаючись на повне відшкодування завданої ним шкоди, на підтвердження чого надав суду розписку про отримання потерпілим 96 000 гривень в рахунок відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди.

Натомість суд, задовольняючи частково позов потерпілого, в мотивувальній частині рішення обмежився лише зазначенням загальних положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4.

При цьому, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для вирішення цивільного позову, жодним чином не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, не здійснив оцінку доказів, які ним досліджувалися та пояснень сторін з приводу заявленого цивільного позову.

Крім того, висновки суду. викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, оскільки згідно мотивувальної частини вироку, суд прийшов до переконання про необхідність стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., тоді як згідно резолютивної частини вироку ухвалив стягнути 25 000 грн.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 23.12.2022 вказана суперечність усунута шляхом виправлення описки у оскаржуваному вироку.

Проте, вказує прокурор, відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» №11 від 21.12.1990 не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 411 КПК України, питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Відтак, переконаний апелянт, ухвала суду постановлена без додержання вимог ст.ст. 370, 379 КПК України, оскільки виправлення, зазначені в ухвалі не є опискою, яку місцевий суд може виправити самостійно, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_11 просить вирок місцевого суду змінити в частині вирішення цивільного позову, а саме: задовольнити позов у повному обсязі, стягнути із засудженого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 200 000 у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті вирок суду залишити без змін.

Апелянт вважає, що суд не дотримався вимог кримінального процесуального Закону та Цивільного кодексу.

Звертає увагу суду, що саме у результаті ДТП потерпілий отримав тілесні ушкодження, що знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями обвинуваченого. В результаті отриманих тілесних ушкоджень потерпілому завдано не лише матеріальну, а і моральну шкоду, яка виразилась у переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у фізичному болю та стражданнях, порушенні звичайного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль та фінансових коштів для нормалізації життя.

Крім цього, переконаний, що поза увагою суду залишилось систематичне порушення законодавства з боку обвинуваченого, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності, зокрема за ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 44 КУпАП.

Вказані обставини на переконання автора скарги мають істотне значення щодо вивчення особистості обвинуваченого, свідчать про негативну соціальну поведінку останнього та відношення до скоєного ним. Стверджує, що визначений судом розмір моральної шкоди є дуже малим таким, що не відповідає характеру, обсягу та тривалості фізичних, душевних та психічних страждань, характеру немайнових втрат та засадам розумності та справедливості. Зазначені обставини свідчать, що суд першої інстанції не дослідив усіх доказів у кримінальному провадженні, та безпідставно зменшив суму моральної шкоди.

Заслухавши доповідь головуючого судді, позиції учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи, що ухвалу про виправлення описки у вироку суду було постановлено без виклику та повідомлення учасників кримінального провадження про дату та час розгляду вказаного питання, а відтак колегія суддів приходить до висновку, що строк, передбачений ст. 395 КПК України, на апеляційне оскарження ухвали суду підлягає поновленню, як такий, що пропущений з об`єктивних та поважних причин.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з вироку, суд вказані вимоги Закону виконав неналежним чином. Суд першої інстанції, як видно з журналу судового засідання та вироку, розглядав провадження відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 409 КПК України, при вирішенні питання про наявність підстав для скасування або зміни судового рішення, суд апеляційної інстанції в даному провадженні має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.

Відповідно до змісту вказаної норми Закону, підставами для скасування або зміни зазначеного вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в порушення вказаних вимог закону, суд не врахував, що потерпілим ОСОБА_11 заявлявся цивільний позов про відшкодування моральної шкоди на суму 200000 грн.(а.с.21-23), який він просив в судовому засіданні задовольнити в повному обсязі.

Однак суд, всупереч положенням ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши думку обвинуваченого, який однозначно вказав, що заявлений потерпілим цивільний позов не визнає, не досліджуючи доказів на підтвердження розміру завданої потерпілому моральної шкоди, матеріального становища обвинуваченого та інших обставин, які мають істотне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення в цій частині,- цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 було задоволено частково. При цьому у вироку не наведено належних, достатніх підстав і мотивів для прийняття такого рішення.

Вказана позиція суду апеляційної інстанції посилюється і висновками викладеними у постанові від 23.04.2019 року (справа №728/47/15-к) Колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у якій прямо зазначено, що невизнання обвинуваченим обставин, передбачених ст. 91 КПК виключає можливість розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК.

Крім того, колегія суддів вважає неприпустимим, що постановляючи ухвалу про виправлення описки в частині вирішення питання цивільного позову потерпілого, суд фактично змінив суть вироку. А відтак, покликання прокурора в цій частині є слушними, оскільки відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» №11 від 21.12.1990 не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 411 КПК України, питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову. Тому ухвала суду про виправлення описки у вироку також підлягає скасуванню.

При цьому апеляційний суд також звертає увагу, що ст. 286 КК України є бланкетною нормою, а відтак, встановлення порушення конкретних правил дорожнього руху або відсутність такого порушення підлягає доказуванню, з метою встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями та наслідками, що настали, та вірної кваліфікації дії особи.

Вказане порушення вимог кримінально процесуального закону згідно ч.1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Отже, вирок суду не можна визнати законним, його необхідно скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду слід ретельно дослідити докази, надані сторонами кримінального провадження, в тому числі слід дослідити й вирішити питання цивільного позову,дослідивши докази на його обґрунтування та розібравшись з глибиною моральних страждань, понесених потерпілим унаслідок ДТП з вини обвинуваченого, розібратись, яку суму сплатив обвинувачений потерпілому і на відшкодування якої шкоди, на яку суму відшкодування претендує потерпілий та належним чином обґрунтувати своє рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 412, 418-419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити прокурору строк на апеляційне оскарження ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2022 про виправлення описки.

Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції ОСОБА_10 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2022 року про виправлення описки у вироку та прокурора і потерпілого ОСОБА_11 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 грудня 2022 року задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2022 року про виправлення описки у вироку.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 грудня 2022 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4