Справа № 756/2613/23
Номер провадження № 1-кп/756/1066/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 15 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя громадянки України, яка має вищу освіту, офіційно не працевлаштована, не одружена, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. У невстановлений під час судового провадження час та місці ОСОБА_4 , діючи в порушення ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, згідно з яким обіг психотропної речовини амфетамін - обмежено, не маючи спеціального дозволу, з метою незаконного придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, знаходилась за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого в ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено -амфетамін, у великих розмірах для власного вживання, без мети збуту.

У подальшому, ОСОБА_4 за допомогою програмного комплексу «Telegram», установленого на телекомунікаційному пристрої, знайшла оголошення про продаж наркотичних засобів та психотропних речовин. Після чого ОСОБА_4 замовила психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, отримав для оплати розрахунковий рахунок, на який, за допомогою платіжного терміналу самообслуговування, здійснила переказ грошових коштів, а через деякий час отримала фотознімок з місцем розташування психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, яку нею було замовлено та сплачено.

У подальшому, у невстановлений під час судового провадження час і місці, ОСОБА_4 віднайшла у вказаному їй місці поліетиленовий пакет, у середині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, усвідомив, що вмістом поліетиленового пакету є психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, яку вона замовила.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 підняла зазначений поліетиленовий пакет, та поклала до свого рюкзаку, який був на ній, чим придбала та почала зберігати при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, після чого попрямувала у власних справах.

24.01.2023, о 20 год. 11 хв., за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 16- б, ОСОБА_4 була зупинена працівниками поліції. На запитання останніх щодо наявності у неї заборонених предметів чи речовин, ОСОБА_4 повідомила, що в її рюкзаку знаходиться поліетиленовий пакет, у середині якого міститься порошкоподібна речовина білого кольору, обіг якої обмежено - амфетамін. Як наслідок, на місце події було викликано СОГ Оболонського УП ГУНП у м. Києві, після приїзду яких того ж дня, тобто 24.01.2023 за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 16-б, у присутності двох понятих ОСОБА_4 добровільно надала для огляду та вилучення поліетиленовий пакет, у середині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору.

Під час судового розгляду встановлено, що вилучена під час огляду місця події та надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Загальна маса амфетаміну становить 7,635 г.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, у великих розмірах.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнала повністю, у вчиненому щиро покаялась, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення нею інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, вона їх у повному обсязі підтверджує та пояснила, що точно не пам`ятає в який день та час, але самостійно через додаток Телеграм придбала у невідомої їй особи психотропну речовину, а саме амфетамін. Придбала задля власного вживання. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку.

2.1.2. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченою, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватою та призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що остання себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

2.2.2 Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченої, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, у великих розмірах.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнала повністю, у вчиненому кається, засудила свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченою та її щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачена просила суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні.

3.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

3.3. При цьому судом не було встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що матеріальна шкода не завдана. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, має вищу освіту хоча і не працює. При цьому судом не отримано відомостей про те, що обвинувачена страждає на наркоманію, чи має поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних засобів чи психотропних речовин.

4.3. У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченої відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

4.4. З урахуванням викладених обставин по справі, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

4.5. Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також пунктами 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

4.6. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченої та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання. Крім того, проходження відповідної пробаційної програми, яка передбачена для осіб, які засуджені до покарань не пов`язаних з позбавленням волі, надасть можливість ОСОБА_4 змінити прокримінальне мислення та попередити вчинення нею повторних злочинів, бо саме перевиховання є метою застосування покарання за вчинені особою правопорушення.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що станом на час розгляду судового провадження до обвинуваченої ОСОБА_4 не застосовано запобіжний захід. При цьому стороною обвинувачення не заявлялось клопотання про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу, а тому суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченої.

5.2. Крім того, ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 24.01.2023, а звільнено 26.01.2023 після застосування запобіжного заходу в виді домашнього арешту. А отже слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , починаючи з 24.01.2023 до 26.01.2023, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

5.3. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-23/4178-НЗПРАП від 25.01.2023 у сумі 755 грн 12 коп., № СЕ-19/111-23/4176-НЗПРАП від 25.01.2023 у сумі 755 грн 12 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 у загальній сумі 1510 грн 24 коп. на користь держави.

5.4. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України зокрема психотропну речовину - амфетамін, масою 7,635 г., наркотичний засіб - канабіс, масою 4,23 г., слід знищити.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити їй покарання в виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , починаючи з 24.01.2023 до 26.01.2023, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази: психотропну речовину - амфетамін, масою 7,635 г., наркотичний засіб - канабіс, масою 4,23 г., які знаходяться в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, знищити.

Процесуальні витрати, які складають з витрат на проведення експертиз № СЕ-19/111-23/4178-НЗПРАП від 25.01.2023 у сумі 755 грн 12 коп, № СЕ-19/111-23/4176-НЗПРАП від 25.01.2023 у сумі 755 грн 12 коп, які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 у загальній сумі 1510 грн 24 коп. на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1