Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/2768/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000305 від 25.08.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , звернулась до суду з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000305 від 25.08.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України, в якому просить накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на наступних рахунках ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на наступних рахунках:

НОМЕР_2 , НОМЕР_3 в АТ «УНIВЕРСАЛ БАНК» (МФО банку 322001);

НОМЕР_4 (українська гривня та долар США) в АТ «Укрексімбанк» (МФО банку 322313);

НОМЕР_5 в АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО банку 306500);

НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (МФО банку 380805);

НОМЕР_9 в АТ «СЕНС БАНК» (МФО банку 300346).

Клопотання обґрунтовано тим, що Подільською окружною прокуратурою здійснюються процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000305, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України.

До Подільської окружної прокуратури м. Києва надійшли матеріали СБУ, згідно з якими ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у своєму спілкуванні підтримує політику рф, у спілкуванні з оточенням позитивно відгукується про злочинне керівництво країни-агресора, вислювлює їм підтримку та різко негативно ставиться до діючої влади та самої України в цілому, висловлюється щодо бажання окупації території України країною-агресором, підтримує тісні зв`язки з правоохоронними органами рф та так званими «ДНР» та «ЛНР».

За наявною інформацією, ОСОБА_5 володіє розгалуженою мережею. Пунктів обміну валют на території Донецької та Запорізької областей, а також Автономної Республіки Крим. Через вказані пункти обміну ОСОБА_4 організував обготівкування банківських карток осіб, які проживають в окупації під 10% від суми операції. Крім того, здійснюється обготівкування грошових коштів, виведених в тіньовий сектор економіки «конвертаційними центрами», які функціонують на території України.

Разом з цим відомо, що ОСОБА_4 вносить завідомо недостовірні відомості у фіскальні чеки та фінансово-звітну документацію, тим самим підробляючи зазначені документи з метою ухилення від сплати податків до бюджету.

Частина грошових коштів, отриманих ОСОБА_4 , в результаті вищевказаної фінансово-господарської діяльності спрямовуються в якості податків на підтримку та розвиток збройних сил рф, які на даний момент вчиняють дії щодо насильницької зміни та захоплення державної влади в Україні, а також захоплення та змін меж її території. Частина обготівкованих грошових коштів передається у вигляді неправомірної вигоди представникам фсб рф за безперешкодне ведення діяльності.

За результатами проведеного досудового розслідування 07.03.2023 повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України, а саме у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, вчиненій групою осіб.

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після введення в Україні воєнного стану та окупації частини території України військами російської федерації організував ведення господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора та до здійснення вказаної діяльності залучив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ряд інших осіб.

Так, після окупації військами російської федерації міста Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_4 у змові з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 організував ведення на території тимчасового окупованого м. Бердянськ Запорізької області господарську діяльність щодо обміну валюти. Зокрема, ОСОБА_7 з початку окупації м. Бердянськ 27.02.2022 під керівництвом та контролем ОСОБА_4 розпочала здійснення незаконної діяльності щодо обміну валюти, у взаємодії з державою-агресором. При цьому, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_4 зареєструвалася як суб`єкт підприємницької діяльності на тимчасово окупованій території Запорізької області та після окупація м. Бердянськ 20.05.2022 отримала офіційну ліцензію в окупаційній адміністрації м. Бердянськ на здійснення підприємницької діяльності в якості ФОП згідно законодавства російської федерації, а саме на функціонування пунктів обміну валют, та продовжила здійснювати діяльність у сфері обміну валюти. При цьому ОСОБА_4 керував вказаною діяльністю, надавав ОСОБА_7 конкретні вказівки щодо провадження зазначеної господарської діяльності, отримував прибуток від її проведення, організовував передачу незаконним органам влади, створеними рф на території м. Бердянськ, грошових коштів за сприяння у здійсненні господарської діяльності, організовував виведення грошових коштів на територію, підконтрольну Україні.

ОСОБА_8 , проживаючи разом з ОСОБА_4 та будучи його цивільною дружиною, діючи згідно попередніх домовленостей, після окупації м. Бердянськ 27.02.2022 разом з ОСОБА_4 контролювала ведення господарської діяльності ОСОБА_7 , вирішувала проблемні питання, що виникали під час ведення господарської діяльності, надавала поради ОСОБА_7 щодо питань ведення підприємницької діяльності, організовувала виведення грошових коштів на територію, підконтрольну Україні.

В ході здійснення незаконної господарської діяльності ОСОБА_4 у змові з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надавав грошові кошти окупаційній адміністрації м. Бердянськ за сприяння у здійсненні господарської діяльності на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України, а саме у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, вчиненій групою осіб.

В ході виконання доручення встановлено, що ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець російської федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_10 виданий 22.10.2019 р. Центральним відділом у м. Маріуполь ГУ ДМС у Донецькій області, ІНН НОМЕР_1 , м.т. НОМЕР_11 , НОМЕР_12 ) також був зареєстрований як ФОП ОСОБА_4 (припинений 22.07.2022) та має відкриті наступні рахунки в банках: АТ «УНIВЕРСАЛ БАНК» (МФО банку 322001) НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , АТ «Укрексімбанк» (МФО банку 322313) НОМЕР_4 (українська гривня та долар США), АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО банку 306500) НОМЕР_5 , АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у м. Києвi (МФО банку 380805) НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , АТ «СЕНС БАНК» (МФО банку 300346) НОМЕР_9 .

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, які у ньому зазначені.

Вивчивши клопотання та документи додані до клопотання суд прийшов до наступного висновку.

Подільською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво за досудовим розслідуванням кримінального провадження відомості про яке 25.08.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000305 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Постановою прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 від 13.03.2023, визнано грошові кошти, які знаходяться на рахунках ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 в АТ «УНIВЕРСАЛ БАНК» (МФО банку 322001); НОМЕР_4 (українська гривня та долар США) в АТ «Укрексімбанк» (МФО банку 322313); НОМЕР_5 в АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО банку 306500); НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (МФО банку 380805); НОМЕР_9 в АТ «СЕНС БАНК» (МФО банку 300346) речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000305 від 25.08.2022.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

Частиною 1 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. 4 статті 173 КПК України).

Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначена, зокрема, достатня, належна, допустима, достовірна сукупність доказів, що майно, щодо якого здійснюється клопотання, є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, беручи до уваги можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна для власника та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є передчасним, оскільки в матеріалах відсутні будь-які докази, що банківські рахунки, які зазначені в клопотанні належать ОСОБА_4 , а саме: виписки з банку про належність ОСОБА_4 зазначених банківських рахунків або довідка з банківської установи, з якої убачається, що ці рахунки належать саме ОСОБА_4 ..

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України 1. Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Зважаючи на те, що до клопотання прокурора надана недостатня кількість доказів необхідності накладення арешту, суд не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства, власника майна та інших осіб від не вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 - 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000305 від 25.08.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. 392, 395 КПК України.

Повний текст проголошено 20.03.2023 року о 11.30 год.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1