ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1107/23 Справа № 180/149/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000434 та за № 0000171, щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ганнівка Петрівського району Кіровоградської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Єгорівка Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року ОСОБА_7 засуджено до покарання: за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Строк відбування покарання ухвалено відраховувати з 16 травня 2022 року.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Також вказаним вироком засудженого ОСОБА_11 , вирок в частині обвинувачення якого в апеляційній скарзі не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у грабежі, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а також у грабежі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

20 листопада 2021 року приблизно о 22.30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на тротуарі поруч із багатоквартирним будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , побачив ОСОБА_12 , який йшов у попутному напрямку, та з метою відкритого викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, відкрито, ззаду підбіг до ОСОБА_12 і застосував до потерпілого насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, а саме наніс правою ногою один удар по спині ОСОБА_12 , чим подолав спробу потерпілого чинити супротив, після чого заволодів належним потерпілому мобільним телефоном марки Хіаоmі моделі MEG7, ринковою вартістю 2 080,00 грн., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

12 травня 2022 року приблизно о 17.15 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , знаходячись поблизу буд. 5, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Марганець, Ювілейний квартал, побачили малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , який проходив поблизу, та в цей час, за попередньою змовою між собою, групою осіб, з метою відкритого викрадення чужого майна, відкрито, умисно, в умовах воєнного стану, покликали потерпілого, у якого ОСОБА_11 попросив мобільний телефон. ОСОБА_9 передав свій телефон ОСОБА_11 , а ОСОБА_7 в цей час почав диктувати номер мобільного телефону, на який повинен був зателефонувати ОСОБА_11 з телефону потерпілого, після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , розуміючи, що потерпілий бачить їх злочинні дії, діючи відкрито, умисно, з корисливих мотивів, побігли з мобільним телефоном, тобто відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Ниашеі», моделі «У5 2019», вартістю 2000,00 грн., що належить потерпілому ОСОБА_9 , що був в руках ОСОБА_11 , чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду, після чого розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати як незаконний.

Обґрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що провадження було розглянуто неповно та необ`єктивно, було допущено ряд порушень.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та просили їх задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок суду залишити без зміни.

Потерпілий ОСОБА_9 та його законний представник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просили вирок суду залишити без зміни.

Обвинувачений ОСОБА_11 та захисник ОСОБА_13 у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду провадження, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у провадженні не допущено.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 186 КК України, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку. При цьому констатував, що за встановлених фактичних обставин провадження дії останнього охоплюються складами кримінальних правопорушень, визначених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 186 КК України. З позицією суду першої інстанції погодився і суд апеляційної інстанції.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних в судовому засіданні як самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, при цьому хоча свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України, не визнав, проте не заперечував того факту, що 12 травня 2022 року перебував разом з ОСОБА_11 поблизу буд. АДРЕСА_3 , бачив потерпілого ОСОБА_9 та втікав разом з ОСОБА_11 від нього, так і показань обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_12 ; фактичних даних, що містяться у протоколах проведення слідчих експериментів, пред`явлення особи для впізнання та огляду місця події , а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

Так, суд першої інстанції послався у вироку на показання обвинуваченого ОСОБА_11 , який пояснив, що 12 травня 2022 року він гуляв з ОСОБА_7 , випивали алкогольні напої, ОСОБА_7 запропонував викрасти мобільний телефон у будь-якої малолітньої особи, він відмовлявся, однак останній умовляв його тривалий час. Потім вони присіли на лавочку біля під`їзду, мимо проходив потерпілий ОСОБА_9 , він попросив у нього зателефонувати або відправити безкоштовне повідомлення, той дав йому свій мобільний телефон, після чого ОСОБА_7 продиктував його мобільний телефон, на який він скинув безкоштовне повідомлення, вони сиділи утрьох, чекали дзвінок, потім ОСОБА_7 почав кивати головою, мовляв, час тікати, телефон був у нього в руках, і вони побігли з телефоном. ОСОБА_9 кричав, вони з ОСОБА_7 розбіглися в різні боки.

Також судом досліджено та наведено у вироку показання потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що коли він проходив повз буд.5 по вул.Ювілейний квартал, біля під`їзду сидів ОСОБА_11 , який запитав у нього телефон подзвонити, на що він відмовив, оскільки не було грошей на рахунку. Потім ОСОБА_11 запитав у нього скинути безплатне повідомлення з його телефону, на що він погодився. Він дав телефон в руки ОСОБА_11 , вони сиділи разом і чекали поки ОСОБА_11 передзвонять. Потім до них підійшов ОСОБА_7 і став біля ОСОБА_11 , між ними не було розмови, потім обвинувачені побігли, він почав кликати на допомогу, до нього підійшли інші хлопці і вони разом побігли за ними, але не наздогнали їх.

Крім того, судом зазначено у вироку показання потерпілого ОСОБА_12 , котрий вказав, що в листопаді 2021 року після 22.00 год. він повертався додому, не доходячи до будинку, він відчув удар в спину ногою між лопаток, він повернувся і його вдарили кулаком по обличчю. Він почав спиною відходити в сторону під`їзду, ОСОБА_7 почав вимагати у нього телефон, погрожуючи, що знову його буде бити. Він віддав телефон, і ОСОБА_7 побіг в сторону лікарні, потім повернувся і сказав, щоб він розблокував телефон, він відмовився, ОСОБА_7 вдарив його ще раз кулаком по обличчю і втік.

Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в достовірності цих показань потерпілої та свідків, вони є логічними, послідовними і узгодженими як між собою, так і з іншими письмовими доказами у провадженні.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий або свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинувачену у зазначеному злочині.

Із матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження, у цих показаннях не вбачається. Деякі розбіжності в показаннях свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 .

Також, судом першої інстанції досліджено та враховано дані протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 з відеозаписом до нього, згідно з яким останій в присутності понятих розповів та показав, як 12 травня 2022 року біля буд. АДРЕСА_3 у нього викрали мобільний телефон.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обгрунтовано послався у вироку й на дані протоколів пред`явлення для впізнання за фотознімками від 13 травня 2022 року за участю свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 фототаблицями до них, згідно з якими останні в присутності понятих впізнали ОСОБА_7 як особу, яку вони переслідували за проханням потерпілого ОСОБА_9 , як такого, що викрав телефон останнього.

Суд першої інстанції послався у вироку на дані протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_11 з відеофіксацією до нього, згідно з яким останній в присутності понятих та захисника розповів та показав обставини, за яких ним та обвинуваченим ОСОБА_7 було вчинено викрадення мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_9 .

Також судом досліджено та наведено у вироку дані, що містяться у протоколі огляду предмета від 22 листопада 2021 року з фототаблицею до нього, згідно якого ОСОБА_16 добровільно видав для огляду мобільний телефон redmi Xiaomi, який купив у знайомого йому ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції правильно оцінив та врахував дані протоколу пред`явлення речей для впізнання від 23 листопада 2021 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав свій телефон, яким 20 листопада 2021 року невідома особа відкрито заволоділа, а також дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 листопада 2021 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав на фото ОСОБА_7 як особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження та викрала мобільний телефон.

Суд першої інстанції обгрунтовано як на доказ винуватості ОСОБА_7 послався на протокол проведення слідчого експерименту від 19 січня 2022 року, згідно якого обвинувачений ОСОБА_7 у присутності понятих та захисника розповів та показав обставини вчинення ним відкритого викрадення мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_12 та нанесення йому тілесних ушкоджень.

Надаючи оцінку цим доказам у сукупності апеляційний суд вважає їх належними та допустимими для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Позиція обвинуваченого щодо невизнання ним вини та його непричетності до вчинення кримінальних правопорушень була предметом розгляду суду першої інстанції та обгрунтовано розцінена судом як бажання обвинуваченого ввести суд в оману стосовно фактичних обставин з метою уникнути відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 186 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини («Яллох проти Німеччини» від 11 липня 2006 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Веренцов проти України» від 11 липня 2013 року), та підстав для задоволення апеляційної скарги захисника за обставин, викладених ним у скарзі, не має.

Суд у вироку навів докази по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 186 КК України, та дав аналіз цим доказам після їх дослідження, тому немає підстав вважати, що по справі допущена суттєва неповнота кримінального і судового провадження, яка викликає необхідність скасування вироку.

Не можна погодитися з твердженнями обвинуваченого стосовно того, що розгляд провадження щодо нього вівся упереджено, з обвинувальним ухилом. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом кожному з доказів дана належна оцінка.

Та обставина, що органи досудового розслідування та суд по-іншому оцінюють докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду, на що є необгрунтовані посилання в апеляційній скарзі.

Доводи ж обвинуваченого про те, що провадження було розглянуто неповно та необ`єктивно, є безпідставними, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку злочину.

При цьому як слідує з матеріалів провадження, а саме журналу судового засідання від 22 листопада 2022 року та технічного запису до нього жодних заперечень щодо завершення судового розгляду та переходу до судових дебатів у учасників провадження, в тому числі і обвинуваченого ОСОБА_7 , не було.

Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, та наведені на їх обґрунтування аргументи були предметом обговорення у суді першої інстанції, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої обвинуваченим не спростована.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у провадженні, які б ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій. Наявні у провадженні докази відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості доказів.

Під час досудового розслідування та при судовому розгляді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні експертизи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

За таких обставин не має підстав вважати, що у справі допущена однобічність та неповнота судового розгляду, які викликають необхідність скасування вироку та виправдання обвинуваченого, як про це зазначає в апеляційній скарзі останній, чи скасування вироку та закриття провадження, як про це зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_7 .

Не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку, при порушенні вказаного кримінального провадження, його розслідуванні та під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд дотримався вимог статей 50, 65 КК України і врахував усі обставини, які мають правове значення при виборі заходу примусу та визначенні його розміру. Обране в межах санкцій частин та статтей Кримінального кодексу України покарання відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4