КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду у м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 , погоджене прокурором другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та накладено арешт на майно, яке було вилучено 06 липня 2022 року в ході проведення обшуку транспортного засобу Mitsubishi Pajero vin НОМЕР_1 , номер та серія знаку « НОМЕР_2 », в рамках кримінального провадження №0000301 від 14 квітня 2022 року, а саме на: транспортний засіб Mitsubishi Pajero vin НОМЕР_1 , номер та серія знаку « НОМЕР_2 », власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ухвали, слідчий суддя вказав, що даний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а тому з метою збереження речового доказу вважав необхідним накласти арешт на вказане майно для запобігання можливості його приховування та відчуження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Як вважає апелянт, розгляд клопотання слідчим суддею про накладення арешту проведено неповно, без належного дослідження всіх обставин кримінального провадження та з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Представник стверджує, що в ухвалі слідчого судді відсутні відомості про те, що майно, щодо якого вирішується питання про арешт, відповідає визначеним у ст. 98 КПК України критеріям речового доказу. Саме лише посилання на постанову про визнання належного ОСОБА_7 транспортного засобу Mitsubishi Pajero vin НОМЕР_1 , номер та серія знаку « НОМЕР_2 », речовими доказами з дослівним цитуванням загальних критеріїв речового доказу згідно ст. 98 КПК України є недостатнім для беззаперечного переконання в необхідності такого втручання в його права та законні інтереси.
Апелянт звертає увагу суду на те, що в порушення вимог закону ОСОБА_7 не був належним чином повідомлений про розгляд 13 липня 2022 року слідчим суддею клопотання про накладення арешту на його майно, у зв`язку з чим він був позбавлений процесуальних прав та можливості особисто або через представника висловити свою позицію щодо доцільності накладення арешту на належне йому майно, а також заперечити доводи іншої сторони кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна та власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000301 від 14 квітня 2022 року за ч. 1 ст. 263 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з кінця лютого 2022 року та до теперішнього часу на території України створена та діє організована група осіб, члени якої на постійній основі займаються придбанням, зберіганням та збутом вогнепальної зброї, бойових припасів і вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
За наявністі підстав, передбачених ч. 1 ст. 208 КПК України, 06.07.2022 о 12 год. 47 хв. за підозрою у вчиненні злочин,передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, затримано ОСОБА_9
06 липня 2022 року, в період часу з 20.21 год. по 21.15 год., проведено обшук транспортного засіб «Mitsubishi Pajero» vin: НОМЕР_1 , номер та серія знака « НОМЕР_2 », який було вилучено.
06 липня 2022 року транспортний засіб «Mitsubishi Pajero», vin: НОМЕР_1 , номер та серія знака « НОМЕР_2 », власником якого є ОСОБА_7 , визнано речовим доказом, у зв`язку з тим, що він відповідає вимогам передбаченим ст. 98 КПК України, а саме був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
07 липня 2022 року старшийслідчий в ОВС ГСУ НП України Лютий А.Б., за погодженням із прокурором другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м.Києва з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб Mitsubishi Pajero, vin НОМЕР_1 , номер та серія знаку « НОМЕР_2 », власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді задоволено вказане клопотання слідчого та накладено арешт на вказане майно.
Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000301, про накладення арешту на вказаний автомобіль, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов обгрунтованого висновку, що воно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому на нього необхідно накласти арешт.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Тому твердження апелянта про те, що в матеріалах справи немає жодних даних, які б давали підстави вважати, що таке майно відповідає критеріям речового доказу, є такими, що не грунтуються на матеріалах справи.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначений автомобіль, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Отже, доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник власника майна, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Отже, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 , погоджене прокурором другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та накладено арешт на транспортний засіб Mitsubishi Pajero, vin НОМЕР_1 , номер та серія знаку « НОМЕР_2 », власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3262/2022
Єдиний унікальний номер справи 757/16419/22
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_10 .
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1