Справа № 587/447/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальне провадження за № 0000042 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, рядового запасу, інваліда 3 групи, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 4362 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 вчинив умисний злочин за наступних обставин.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, III та XIII Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент російської федерації (далі - рф) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил рф (далі по тексту - ЗС рф) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей ті інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30діб та у подальшому продовжено.

Так, громадянина України ОСОБА_5 , який, будучи проросійсько-налаштованою особою, яка підтримує агресивну політику російської федерації, та звинувачує українську владу і розв`язанні та ескалації конфлікту між Україною та російською федерацією з 2014 року, на початку квітня 2022 року (точний час в ході досудового розслідування » встановлений), виник злочинний умисел, направлений на виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом схиляння інших людей до своєї позиції під час особистого спілкування з ними, запевнював, що влада України винна у розв`язанні збройного конфлікту з російською федерацією, через намір вступити у військово-політичний блок «Організація Північноатлантичного договору «НАТО» повідомляв, що російська федерація захищає свою територію.

При цьому, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що його співрозмовники не поділяють його антиукраїнських думок та тверджень, ініціативно, систематично, активно, з використанням різних аргументів та власного авторитету, під час особистого спілкування з іншими особами, маючи на меті схиляння інших людей до своєї позиції, формував у співрозмовників антивладні та проросійські настрої.

Так, діючи умисно на початку квітня 2022 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 перебуваючи поруч із продовольча магазином «Альянс», що знаходяться за адресою: Сумська обл., Сумський район, Бездрицька ОТГ, с. Токарі, вул. Шкільна, 1а , на виконання своїх злочинних дій серед місцевих мешканців, активно, з використанням різних аргументів, під час особистого спілкування з ними, маючи на меті схиляння людей до своєї позиції формував у адресатів антивладні та проросійські настрої. При цьому виправдовував, визнавав правомірним, заперечував збройну агресію російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, стверджував, що збройні сили російської федерації захищають свою території від України, яка мала намір вступити у військово політичний блок «Організація Північноатлантичного договору НАТО», повідомляв мешканцям с. Токарі, що громадяни України та російська федерації є єдиним народом.

Крім того, ОСОБА_5 , з використанням різних аргументів, виправдовував дії збройних сил російської федерації на території України, запевняв, що діюча Українська влада винна у розв`язанні військового конфлікту з російської федерацією. Також останній запевняв, місцевих мешканців, що Українські націоналістичні військові формування, які беруть участь у збройному конфлікті здійснюють обстріли мирного населення Донецької та Луганської області.

Згідно науково-консультаційного висновку спеціаліста - заступника завідувача кафедри з наукової роботи, доктора філологічних наук, доцента кафедри журналістики та філології Сумського державного університету ОСОБА_7 , наданого нею 21.10.2022 року, встановлено, що у висловлюваннях ОСОБА_5 наявні ознаки виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у виправдовуванні, визнанні правомірною, запереченні збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 4362 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав в повному обсязі, не оспорював обставин вчинення кримінального правопорушення, зазначених в описовій частині вироку, погодився з кваліфікацією вчиненого.

Таким чином, вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена в повному обсязі.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 4362 КК України, оскільки він вчинив дії, що виразились у виправдовуванні, визнанні правомірною, запереченні збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Під час судового розгляду між прокурором та обвинуваченим досягнуто угоди про визнання винуватості; у відповідності з письмовою угодою між сторонами була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. ст. 4362 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк у межах, визначених ч.4 ст. 75 КК України.

Враховуючи, що між прокурором та обвинуваченим за участю захисника досягнуто угоди про визнання винуватості, сумнівів в добровільності укладення угоди немає, узгоджені сторонами вид та міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості відповідно до положень ст. ст. 472, 474, 475 КПК України, визнавши винним ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 4362 КК України та призначивши йому покарання, визначене в угоді про визнання винуватості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє положення, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, які були йому роз`яснені в судовому засіданні, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, об`єктивних перешкод для виконання обвинуваченим зобов`язань за угодою немає, укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено прокурором, обвинуваченим під час судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 ознайомлений зі статтею ст. 3891 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання угоди про визнання винуватості.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368,370,474,475 КПК України, суд

П Р И Г О В О Р И В :

Угоду про визнання винуватості між ОСОБА_5 та прокурором - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 1 ст. 4362 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

У відповідності з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з*являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1