Справа № 497/2636/22
Провадження № 1-кс/497/1009/22
УХВАЛА

27.12.2022 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні, в м.Болград, клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 , . про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

26.12.2022 року слідчий СВ Болградського РВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 03.12.2022, за ознаками кримінальних правопорушення, передбачених ст. 356, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 357 та ч. 2 ст. 296 КК України.

З клопотання вбачається, що слідчим відділом Болградського РВП ГУНП в Одеській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000171 відомості щодо якого 03.12.2022 внесені до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушення, передбачених ст. 356, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 357 та ч. 2 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.12.2022 до Болградського РВП ГУНП в Одеській область надійшли повідомлення щодо самовільного, всупереч установленому законом порядку, вчинення 02.12.2022 дії в приміщенні Кубейської сільської ради під час поновлення ОСОБА_4 на посаду Кубейського сільського голови Болградського району Одеської області. Також заява надійшла від ОСОБА_5 про те що , невстановлені особи намагалися заволодіти печаткою Кубейському сільської ради. Також надійшла Ухвала Болградського районного суду Одеської області про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 про те, що 02.12.2022 група осіб, перебуваючи у приміщені Кубейської сільської ради Болградського району, вчинили хуліганські дії.

З метою встановлення всіх обставин у кримінальному провадженню, проведення повного та неупередженого розслідування, допитані в якості свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які в допиті пояснили, що у них є відеозапис з подіями які сталися 02.12.2022 в приміщенні Кубейської сільської ради, за адресою:Одеська область, Болградський район, с.Кубей, вул. Успенська, 16 А, та можуть добровільно видати вказані відеозаписи на дисках.

23.12.2022 ОСОБА_6 добровільно видав: два диска з відео файлами з записом з подіями які сталися 02.12.2022 в приміщенні Кубейської сільської ради, за адресою:Одеська область, Болградський район, с.Кубей, вул. Успенська, 16 А.

23.12.2022 ОСОБА_7 добровільно видав: два диска з відео файлами з записом з подіями які сталися 02.12.2022 в приміщенні Кубейської сільської ради, за адресою:Одеська область, Болградський район, с.Кубей, вул. Успенська, 16 А.

У зв`язку з викладеним, майно вилучене у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в ході добровільної видачі від 23.12.2022, в порядку ст. 98 КПК України визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000171 від 03.12.2022.

На підставі пункту 2 «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010, у ході дізнання, досудового слідства і судового розгляду у кримінальних справах слідчий, працівник органу дізнання, прокурор на підставі відповідного процесуального рішення, у тому числі постанови або ухвали суду, зобов`язані вилучати:

а) речові докази;

б) предмети і документи, обіг яких заборонено (якщо у власника немає дозволу на їх придбання і зберігання).

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З метою всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування орган досудового розслідування вважає необхіднім здійснити арешт майна, тимчасово вилученого під час огляду.

Слідчий в судове засідання надала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку щодо часткового задоволення клопотання, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

В судовому засіданні встановлено, що 23.12.2022 ОСОБА_6 добровільно видав: два диска з відео файлами з записом з подіями які сталися 02.12.2022 в приміщенні Кубейської сільської ради, за адресою:Одеська область, Болградський район, с.Кубей, вул. Успенська, 16 А.

23.12.2022 ОСОБА_7 добровільно видав: два диска з відео файлами з записом з подіями які сталися 02.12.2022 в приміщенні Кубейської сільської ради, за адресою:Одеська область, Болградський район, с.Кубей, вул. Успенська, 16 А.

Зазначене майно, яке вилучене у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в ході добровільної видачі від 23.12.2022, в порядку ст. 98 КПК України визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000171 від 03.12.2022.

Оцінивши обставини визначені ст.ст. 132,170 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню, тому слідчий суддя вважає необхідним застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132,170-173,395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 , . про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0000171 від 03.12.2022., що було тимчасово вилучено 23.12.2022 року, а саме на: 4 диска DVD-R Verbatim з відео файлами з записом з подіями які сталися 02.12.2022 в приміщенні Кубейської сільської ради, за адресою: Одеська область, Болградський район, с. Кубей, вул. Успенська, 16 А, визначивши місцем їх зберігання в матеріалах кримінального провадження ЄРДР за № 0000171 від 03.12.2022.

Відповідальним за їх належне зберігання визначити слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1