Справа № 317/2716/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000223 від 26.05.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городище Черкаської області, громадянина України, не зареєстрованого за жодною адресою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України,

за участі прокурора- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

встановив:
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000223 від 26.05.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, здійснити розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.

Також прокурор в судовому засіданні клопотав про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою, строком на 60 днів, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не припинили свого існування. Мотивувала клопотання тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, не працює та не має постійного місця мешкання та реєстрації, неодружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, вчинив новий злочин. На цій підставі прокурором встановлена наявність наступних ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме ОСОБА_3 може:

- переховуватися від суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому, з метою досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, сторона обвинувачення приходить до висновку про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Обвинувачений заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки до акту не додано розписка підозрюваного про отримання його копії, копії цивільного позову і реєстру матеріалів досудового розслідування всупереч п.3 ч. 4 ч. 291 КПК України.

Крім того, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою, посилаючись на те, що всупереч нормам ст. ст.. 199, 184 КПК України йому дане клопотання не було надано за три години до початку його розгляду.

Захисник підтримав думку свого підзахисного щодо повернення обвинувального акту прокурору.

Стосовно продовження строку запобіжного заходу наголосив, що незважаючи на те, що ОСОБА_6 не має постійного місця мешкання, проте від органів слідства він не ховався, і не збирається переховуватися. просив змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме: особисте зобов`язання, посилаючись на те, що ризики, наведені прокурором не доведені, обвинувачений хворіє, має на утриманні дитину, яка наразі перебуває з матір`ю за кордоном.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

За положенням ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.
Так, органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, відносно нього ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2022 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк на 48 днів, тобто до 06 грудня 2022 року включно.

На даний час, строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, однак завершити кримінальне провадження не є можливим.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, суд встановив, що доводи прокурора є обґрунтованими, заявлені у клопотанні ризики того, що ОСОБА_3 буде переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні на даний час існують.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану, раніше не судимий, не має стійких соціальних зв`язків та офіційного працевлаштування, не має місця реєстрації, проживав на тимчасово окупованій території України.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, за який передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, дають підстави вважати, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та невідворотність покарання за його вчинення в разі доведення вини, буде переховуватись від суду.

Крім того, суд зауважує, що наразі частина території Запорізької області, де мешкає обвинувачений, тимчасово не контролюється українською владою, що може спонукати його до переховування саме на цій території.

Крім того, стороною обвинувачення підтверджений ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки свідки, що допитані під час досудового розслідування, безпосередньо контактували з обвинуваченим, судом на стадії судового розгляду свідків не допитано, у зв`язку з чим, перебуваючи на свободі, останній може вчинити протиправні дії, щодо впливу на інших свідків злочину, зокрема цивільних осіб на окупованій території м. Мелітополь Запорізької області, де ним і вчинявся інкримінований злочин.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення на переконання суду є припущенням сторони обвинувачення, оскільки підозрюваний раніше не притягався до кримінальної відповідальності. Більш того, на вказане було звернуто увагу колегією суддів Запорізького апеляційного суду при розгляді апеляційної скарги 22.11.2022 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19.10.2022 про продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою.
Також припущенням сторони обвинувачення суд вважає й заявлений ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК, оскільки на теперішній час встановлені усі обставини вчиненого кримінального правопорушення, про що свідчить направлення обвинувального акту до суду. Доводи прокурора, що в інших кримінальних провадженнях, які наразі розслідуються і де фігурує ОСОБА_3 не виявлені та не вилучені усі документи та речі, що мають та можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, не встановлені всі потерпілі і це свідчить про те, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, суд не приймає до уваги з огляду на відсутність будь-яких доказів як зазначеному прокурором, так і відсутність жодних обґрунтувань, яке відношення має це до кримінального провадження, яке наразі розглядається судом.

Аналізуючи доводи обвинуваченого про необхідність відмови у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою, посилаючись на те, що всупереч нормам ст. ст.. 199, 184 КПК України йому дане клопотання не було надано за три години до початку його розгляду, суд знаходить їх такими, що на увагу не заслуговують з огляду на наступне.

Так, як зазначено прокурором, обвинувачений відмовився отримати копію вказаного клопотання, клопотання вручено захиснику за три години до початку його розгляду. ОСОБА_3 даний факт не спростував, клопотання було оголошено в судовому засіданні, обвинувачений не скористався правом на оголошення перерви в судовому засіданні для ознайомлення з клопотанням, незважаючи на те, що таке право йому було роз`яснено. Більш того, як вбачається з норм КПК України, невручення копії клопотання про продовження строку тримання під вартою само по собі не є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, суд вважає, що прокурор довела обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_3 перебувати на волі, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання, на що наголошував захисник, не буде достатнім для запобігання зазначених вище ризиків, враховуючи, що судовий розгляд провадження ще навіть не розпочався.
Щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт чи особисту поруку, суд зауважує, що обвинуваченим не надано суду адресу місця проживання та відповідні докази проживання за цією адресою, яка могла б забезпечити застосування домашнього арешту. Також не зазначені умови для застосування особистої поруки, передбачені ст. 180 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого про повернення обвинувального акту, слід зазначити наступне.

Статтею 293 КПК України регламентовано, що одночасно з переданням обвинувального акту до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відсутність розписки обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, не можна визнати обставиною, як б надавала суду можливість повернути прокурору обвинувальний акт з огляду на приписи ч. 2 ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України та тією обставиною, яка перешкоджає суду призначити провадження до судового розгляду.

Вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування стороні захисту є обов`язком прокурора, якому кореспондує право обвинуваченого та захисника на отримання вказаних копій.

Сторона обвинувачення відповідно до КПК України позбавлена можливості примусити обвинуваченого та сторону захисту скористатись своїм правом на отримання копії вказаного процесуального документу.

Захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 отримав копію обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування 09.11.2022 року.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вручення ОСОБА_3 обвинувального акту, вбачається, що підозрюваний ОСОБА_3 відмовився від отримання обвинувального акту, копії цивільного позову і реєстру матеріалів досудового розслідування в присутності двох понятих та захисника, про що також свідчить відповідна розписка, долучена до матеріалів провадження. При цьому прокурором зачитувався обвинувальний акт ОСОБА_3 , останній відмовлявся його слухати.

Суд наголошує на тому, що реалізація права сторони захисту на отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не залежить від волі сторони обвинувачення та загалом не свідчить про порушення останньою вимог ст. ст. 290-293 КПК України.

При цьому, невручення копії обвинувального акту підозрюваному само по собі не є підставою для визнання обвинувального акту таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки зазначену обставину можна усунути у підготовчому судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 314 КПК України, обвинувальний акт може бути повернутий, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Тобто, навіть невідповідність порядку вручення обвинувального акту не є підставою для його повернення.

За таких обставин у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про повернення обвинувального акта слід відмовити.

Отже, в ході проведення підготовчого судового засідання встановлено, що підстави для прийняття рішення, передбаченого п.п. 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, відсутні, а отже, відсутні і перешкоди для призначення судового розгляду у кримінальному провадженні.

З урахуванням думки сторін та те, що всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені, суд вважає, що у кримінальному провадженні слід призначити судовий розгляд вказаного обвинувального акту у відкритому судовому засіданні з викликом учасників судового провадження.

Керуючись ст.ст. 314-316, 371, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на строк 60 днів, тобто до 03 лютого 2023 року включно з можливістю внесення застави в розмірах та умовах, визначених в ухвалі слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19.10.2022.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 191 КК України 14 грудня 2022 року о 10 годині 00 хвилин в приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя (м. Запоріжжя, вул. Європейська, 7) суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

У клопотанні обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору-відмовити.

Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор, обвинувачений, захисник, представник потерпілого.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження для відома, начальнику слідчого ізолятора, де утримується обвинувачений для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя : ОСОБА_1