Справа № 463/3887/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1078/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Пишкіно-Троїцьке Пишкіно-Троєцького району Томської області Російської Федерації, українки, громадянки України, працюючої на посаді завідувача профпаталогічного відділення Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченої за ч. 1 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000,0 гривень (п`ятдесят одна тисяча гривень 00 копійок), з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 1 (один) рік.

Вирішено питання з арештованим майном, речовими доказами та судовими витратами.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 будучи завідувачем відділення профпатології КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» та головою обласної лікарсько-експертної комісії по зв`язку захворювань з умовами праці КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня», 15.02.2022 року у після обідню пору доби, точний час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у кабінеті (палаті) № 14, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Чернігівська,3, під час розмови із ОСОБА_9 , переглядаючи при цьому медичні документи, які приніс останній, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та незаконного збагачення, повідомила йому про те, що для отримання висновку обласної профпаталогічної лікарсько-експертної комісії КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» про наявність у ОСОБА_9 професійного захворювання, необхідно надати їй неправомірну вигоду. Будучи переконаним, що ОСОБА_7 , завдяки займаній посаді приймає рішення щодо підтвердження чи відміну раніше встановленого діагнозу професійного захворювання, погодився на таку протиправну пропозицію останньої.

В подальшому, ОСОБА_7 21.02.2022 року близько 08 год. 00 хв., перебуваючи неподалік будівлі, що розташована за адресою: м. Львів, вул. Чернігівська,3, під час розмови із ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та незаконного збагачення, повторно повідомила йому про те, що для отримання висновку обласної профпаталогічної лікарсько-експертної комісії КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» про наявність у ОСОБА_9 професійного захворювання, необхідно надати їй неправомірну вигоду із зазначенням суми такої вигоди.

Так, ОСОБА_7 22.02.2022 року близько 13 год. 40 хв. перебуваючи у кабінеті (палаті) № 14, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Чернігівська,3, у ході розмови із ОСОБА_9 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та незаконного збагачення, з використанням свого службового становища, одержала від ОСОБА_9 для себе грошові кошти в сумі 1500 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 22.02.2022 року становить 42720,0 гривень, як неправомірну вигоду за видачу ОСОБА_9 висновку обласної профпаталогічної лікарсько-експертної комісії КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» про наявність у нього професійного захворювання. Після чого, протиправна діяльність ОСОБА_7 була припинена правоохоронними органами, а предмет неправомірної вигоди вилучено.

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, обвинувачена подала апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржений вирок та виключити із резолютивної частини вироку Личаківського районного суду м. Львова від 17.10.2022 року призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади , пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 1 рік.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині призначення їй додаткового покарання у вигляді позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 1 (один) рік є незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального права та підлягає зміні в його частині.

Вказує, що окрім щирого каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, а також готовністю до понесення кримінальної відповідальності, суд першої інстанції не взяв до уваги ряду інших обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема: її вік, повне визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, позитивні характеристики за місцем праці та проживання; вчинення кримінального правопорушення вперше. Відтак, вважає, що до неї можливим є застосування положень ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинуваченої та її захисника, які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, дані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції при винесенні оскарженої ухвали щодо обвинуваченого ОСОБА_10 дотримано.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо призначеного судом покарання, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Згідно з положеннями ч.ч.1 і 2 ст.65 КК України, як норми, котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Частиною 1 ст. 368 КК України передбачена кримінальна відповідальність за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, яка карається штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк від трьох до шести місяців, або позбавленням волі на строк від двох до чотирьох років, з безальтернативним додатковим покаранням - позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

У відповідності до вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Згідно примітки до ст. 45 КК України, корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу. Кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, відповідно до цього Кодексу вважаються і кримінальні правопорушення, передбачені статтями 366-2, 366-3 цього Кодексу.

ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення та їй призначено покарання за ч. 1 ст. 368 КК України, що у відповідності до примітки до ст. 45 КК України, відноситься до корупційних кримінальних правопорушень.

Щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 1 рік,то, враховуючи конкретні обставини справи, особу обвинуваченої ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях обвинуваченої суспільної небезпеки при користуванні нею правом обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, а відтак, і необхідності призначення останній додаткового покарання у виді позбавлення такого права строком на один рік, що є в межах санкції ч. 1 ст. 368 КК України.

А тому, оскільки вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до корупційних, то підстав для застосування до останньої положень ст. 69 КК України немає.

Дане покарання, на переконання колегії суддів, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Колегія суддів не погоджується із доводами обвинуваченої про те, що покарання є занадто суворим чи необґрунтованим, а також вважає неможливим застосування до призначеного ОСОБА_7 додаткового покарання положень ст. 69 КК України, оскільки це прямо заборонено Законом.

Суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування вироку суду першої інстанції або призначення у справі нового розгляду у суді першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а оскаржений вирок без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407,419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Личаківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 368 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4