ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/145/23 Справа № 705/1011/23 Категорія: ст. 303 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2023 за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2023 вказану вище скаргу задоволено частково, зобов`язано уповноважених службових осіб Уманського РУП ГУНП в Черкаській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_6 від 21.02.2023 року та розпочати досудове розслідування, у задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Ухвала слідчого судді обґрунтована тим, що доводи скаржника щодо неправомірних дій та бездіяльності слідчого по невнесенню відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_6 від 21.02.2023 року знайшли своє підтвердження в ході розгляду його скарги по суті, в іншій частині слідчий суддя не погодився з доводами скаржника, відповідно, відмовив у задоволенні його вимог.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, скаржник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків слідчого судді, просить апеляційну скаргу задовольнити, постановити нову ухвалу по шахрайству за ч. 4 ст. 190 КК України.

Вказує, що має великі перешкоди у спадкуванні, організована група людей (ч. 4 ст. 190 ККУ) вводить його в оману, щоб він добровільно віддав спадок. Зазначає, що його хотіли зробити хворим і викликали до нього поліцію; адвокат ОСОБА_7 писала заяви, робила правові помилки, надавала юридичні послуги в Держгеокадастрі; існуюють два кадастрових номери на одну змелену ділянку і з цього приводу він неодноразово звертався до Держгеокадастру м. Київ та м. Черкаси; до нього не доходили важливі листи, оскільки за нього розписувались, як і за лист з виконавчим провадженням від 06.02.2023, а отримав він його лише 25.02.2023. Головний виконавець ОСОБА_8 навмисно говорила йому неправильно, щоб він оплачував борг, що теж є перешкодою у спадкуванні; відсутнє право на власність. Вказує, що ОСОБА_9 -спадкоємець частини в АДРЕСА_1 , має наперед зроблені документи, технічну документацію в спадкуванні. Скаржник вважає, що його вводять в оману щоб він добровільно віддав спадщину частину в АДРЕСА_1 , що є шахрайством ч. 4 ст. 190 ККУ.

Крім того, ОСОБА_6 30.03.2023 та 03.04.2023 адресував апеляційному суду заяву й клопотання, відповідно, якими зазначає, що слідчим суддею на третій сторінці оскаржуваної ухвали допущено, на його думку, грубу помилку, а саме написано слово «вона» замість слова «він», яку просить виправити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення скаржника, який просив задовольнити його апеляційну скаргу та прокурора, який заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_6 , вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

При розгляді справи встановлено, що з наданих до суду документів вбачається, що 21.02.2023 року ОСОБА_6 звернувся до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яка відповідно до відмітки-штампу була зареєстрована Уманським РУП ГУНП в Черкаській області 21.02.2023 року.

Судом встановлено, що у заяві скаржника ОСОБА_6 від 21.02.2023 року міститься інформація саме про вчинення кримінального правопорушення, з якої вбачається твердження заявника про те, що у зв`язку із зверненням 17.06.2021 року ОСОБА_9 , без його відома, із заявою про виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки, його було введено в оману, оскільки поділ, об`єднання чи виділення земельної ділянки, такою документацією не передбачено.

В подальшому, 06.12.2022 року він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері у виді земельної ділянки. Нотаріусом його було скеровано до ЦНАПу для отримання витягу із Державного земельного кадастру і при отриманні такого витягу стало зрозуміло, що кадастрові номери однієї і тієї ж земельної ділянки у електронному витязі та у паперовому документі різняться. В управлінні Держгеокадастру йому повідомили, що при внесенні даних про земельні ділянки до електронного реєстру, можуть змінитися кадастрові номери, що також є введенням його в оману. Ознайомившись із архівними документами, отримавши витяги, він зрозумів, що кадастровий номер земельної ділянки був змінений, у зв`язку із неправомірною перереєстрацією земельної ділянки, що призвело до того, що він позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права. У зв`язку із виявленням шахрайських дій із земельною ділянкою, право власності на 1/2 якої він, як спадкоємець має право, він і звернувся до поліції, але інформацію про злочин, в порушення вимог КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було, тому він звернувся до суду з цією скаргою.

Пунктом 1 ч.1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні, окрім іншого, може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Зазначена бездіяльність передбачає такі ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Відтак, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо визначених кримінальним процесуальним законодавством обов`язків, для виконання яких встановлений конкретний строк.

З вимог ч.1 ст.214 КПК України слідує, що бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до вказаного реєстру впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень ст.ст.214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Положеннями ст. 25 КПК України (яка регламентує засаду публічності у кримінальному судочинстві) встановлено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Ця норма пов`язана з ч.5 ст.214 КПК України згідно якої до ЄРДР вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, може мати місце лише у разі надходження до компетентного суб`єкта заяви, яка містить інформацію про вчинення кримінального правопорушення, та невнесення відповідного запису до ЄРДР протягом 24 годин з моменту надходження такої заяви.

При розгляді даної скарги слідчий суддя вказав, що в даному випадку службовими особами (слідчим) Уманського РУП ГУНП в Черкаській області була допущена бездіяльність, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, обставини якого викладені в заяві ОСОБА_6 від 21.02.2023 року.

Крім того, слідчим суддею до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області було зроблено запит, за результатами розгляду якого надано матеріали перевірки заяви ОСОБА_6 про вчинення злочину від 23.01.2023 та 02.02.2023, розгляд яких закінчено 16.02.2023 року. Надані органом поліції матеріали не містять відомостей щодо обставин реєстрації та результатів розгляду заяви ОСОБА_6 від 21.02.2023, що також позбавляє слідчого суддю можливості дослідити позицію працівників Уманського РУП ГУНП в Черкаській області про прийняте рішення за заявою ОСОБА_6 від 21.02.2023 року.

За вказаних обставин слідчий суддя вірно вважає, що наявні достатні підстави для задоволення скарги ОСОБА_6 , а тому оскаржуваною ухвалою зобов`язав уповноважених службових осіб Уманського РУП ГУНП в Черкаській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_6 від 21.02.2023 року та розпочати досудове розслідування.

Та цілком обґрунтованим є висновок слідчого судді щодо відмови у задоволенні скарги ОСОБА_6 в частині визнання незаконною бездіяльність працівників Уманського РУП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки слідчий суддя не наділений повноваженнями приймати таке рішення за результатом розгляду скарги.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Отже, за результатами розгляду скарги в порядку ст. 303 КПК України, не передбачено визнання незаконною бездіяльності, а тому рішення слідчого судді в цій частині є вірним.

З цих же підстав не можуть бути задоволені вимоги апеляційної скарги такі як «постановити нову ухвалу по шахрайству ст.190 ККУ ч.4».

Апеляційна скарга в даній справі не містить посилань на обставини, які б вказували на помилку у вирішенні слідчим суддею скарги на бездіяльність слідчого, оскільки скарга ОСОБА_6 по суті скарги задоволена.

Стосовно грубої помилки, допущеної слідчим суддею, на думку скаржника, у тексті оскаржуваної ухвали стосовно написання слова «вона» замість слова «він», апеляційний суд зазначає, що ця описка взагалі не впливає на законність постановленої слідчим суддею ухвали і згідно до вимог закону не може бути підставою для її скасування.

В оскаржуваній ухвалі слідчого судді надано належну оцінку встановленим фактичним обставинам у провадженні та обґрунтовано надано критичну оцінку всім суттєвим аргументам скарги заявника на бездіяльність слідчих, тобто свої завдання слідчим суддею виконано у суровій відповідності до приписів КПК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п.1 ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді від 24.03.2023 слід залишити без змін, а подану на неї ОСОБА_6 апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2023 за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді