17.01.2023
Справа № 331/1040/22
Провадження № 1-кс/331/206/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження № 0000058, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2022 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді із клопотанням про арешт майна за матеріалами кримінального провадження № 0000058, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2022 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що громадянка України ОСОБА_5 будучи депутатом Мелітопольської міської ради VIII скликання Запорізької області від політичної партії «Опозиційний блок», проросійськи налаштованою особою, перебуваючи у м. Мелітополь Запорізької області, територія якого з 25.02.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора російської федерації (далі за текстом зф держава-агресора рф), усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, всупереч передбачених Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про службу в органах місцевого самоврядування» а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не пізніше 12.03.2022 (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) прийняла пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб з числа представників військової окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації у м. Мелітополь та добровільно зайняла посаду виконувача обов`язків мера м. Мелітополь у незаконному органі влади мерії міста Мелітополь, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, створеному на тимчасово окупованій території Мелітопольської міської територіальної громади, а в подальшому з 17.04.2022 посаду голови окупаційної адміністрації держави-агресора рф мовою оригіналу «Военно-гражданская администрация города Мелитополь», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, яку займає по теперішній час.

Також, громадянка України ОСОБА_5 будучи депутатом Мелітопольської міської ради VIII скликання Запорізької області від політичної партії «Опозиційний блок», у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 12.03.2022, перебуваючи у м. Мелітополь Запорізької області, територія якого з 25.02.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою територією представниками зф держави-агресора рф, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, добровільно та ініціативно надала згоду на допомогу представникам іноземної держави зф держави-агресора рф шляхом виконання наданих їй доручень і завдань направлених на проведення підривної діяльності проти України та спричинення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, в умовах воєнного стану направлених на управління вищевказаним незаконним органом влади, діяльність якого спрямована на забезпечення безперешкодної роботи військової окупаційної адміністрації рф, пропаганду та створення позитивного образу «Русского мира» серед незахищених верств місцевого населення, а також вчинення активних дій, спрямованих на підшукання та подальше схиляння місцевих мешканців до співпраці у незаконно створених органах влади на тимчасово окупованій території.

Крім того, громадянка України ОСОБА_5 , будучи депутатом Мелітопольської міської ради VIII скликання Запорізької області від політичної партії «Опозиційний блок», у період часу з 08.08.2022 по 23.09.2022, перебуваючи у м. Мелітополь Запорізької області, територія якого з 25.02.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою територією представниками зф держави-агресора рф, займаючи посаду голови окупаційної адміністрації незаконного органу влади мовою оригіналу «Военно-гражданская администрация города Мелитополь», діючи умисно, за попередньою змовою із головою окупаційної адміністрації незаконного органу влади «Военно-гражданская администрация Запорожской области» ОСОБА_6 , незаконно призначеною головою «виборчої комісії Запорізької області» ОСОБА_7 , керівниками місцевих окупаційних адміністрацій держави-агресора рф: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які є громадянами України та іншими невстановленими особами, бажаючи проявити себе перед вищим військово-політичним керівництвом держави-агресора рф та абсолютно нехтуючи при цьому своїм Конституційним обов`язком, як депутата місцевої ради щодо захисту прав та інтересів громади, яка її обрала своїм представником, в порушення прийнятої присяги депутата, безпосередньо організувала та розпочала проведення на тимчасово окупованій території м. Мелітополь Запорізької області незаконного референдуму про входження територій Запорізької області до складу російської федерації, з метою незаконної зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

11.01.2023 прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури за дорученням керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_11 , у порядку ст. 276-278 КПК України повідомив громадянку України ОСОБА_5 про зміну раніше повідомлених підозр від 13.03.2022 та 26.04.2022 та про те, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, ч. 2 ст. 111 КК України державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану та ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України участь в організації та проведення незаконних референдумів на тимчасово окупованій території, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до наявних матеріалів кримінального провадження підозрювана ОСОБА_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час фактично проживає у м. Мелітополь, Мелітопольського р-ну, Запорізької області, що на теперішній час є тимчасово окупованою збройними силами рф територією, внаслідок чого забезпечити її явку для участі у слідчих діях не виявляється за можливе.

13.03.2022 враховуючи знаходження ОСОБА_5 на тимчасово окупованій російськими військовослужбовцями території м. Мелітополь скан-копію повідомлення про підозру останній, а також повістки про виклик на 10:00 14.03.2022 та 10: 00 17.03.2022 до слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області для отримання оригіналу повідомлення про підозру та допиту як підозрюваної у кримінальному провадженні №0000058 направлено на офіційну електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , депутатом якої є ОСОБА_5 , а також на електронні адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які належать та якими користується остання.

Разом з цим, ОСОБА_12 у вказаний у повістках час до органу досудового розслідування не з`явилася, про причини своєї явки не повідомила, у зв`язку з чим постановою слідчого 15.04.2022 остання була оголошена у державний та міжнародний розшук, здійснення якого доручено співробітникам 6 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Запорізькій області.

Надалі, 05.01.2023 на сайті Офісу генерального прокурора України у розділі «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» опубліковано повістки про виклик ОСОБА_5 до СВ УСБУ в Запорізькій області на 11.01.2023 та 12.01.2023.

Крім того, 07.01.2023 у газеті КМУ «Урядовий кур`єр», у розділі «оголошення», а саме у номері №5 (7403) від 07.01.2023 опубліковано повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_5 до слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області на 11.01.2023 та 12.01.2023.

Відповідно до вимог ст. 111, ч. 1, 2, 8 ст. 135 КПК України, підозрювана ОСОБА_5 вважається такою, що належним чином повідомлена про виклик.

Проте, дотепер ОСОБА_5 не з`явилася за викликом та жодним чином не повідомила про причини неявки, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що підозрювана переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На даний час підозрювана ОСОБА_5 , відповідно до матеріалів кримінального провадження, переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій збройними силами рф території м. Мелітополь, Мелітопольського р-ну, Запорізької області, періодично виїжджаючи на територію інших тимчасово окупованих м. Запорізької та Донецької областей, анексованої АР Крим.

13.01.2023 слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя винесено ухвалу про дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000058 від 12.03.2022 відносно громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1, ч.2 ст.28 ч.5 ст.111-1 КК України..

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Водночас, санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України, за якою ОСОБА_5 повідомлено про підозру, передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, з урахуванням санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, орган досудового розслідування відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 170 КПК України повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у власності підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є наступне майно:

- транспортний засіб KIA SOUL, номер та серія знаку: НОМЕР_1 , дата реєстрації: 06.06.2015 року, колір білий, номер кузова: НОМЕР_2 , номером шасі: НОМЕР_3 , номер свідоцтва про реєстрація т.з.: НОМЕР_4 , місце реєстрації Запорізька область.

Крім того, наразі в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики відчуження вказаного вище майна, що на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_5 , з метою унеможливлення застосування до неї заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та подальшої його конфіскації, орган досудового розслідування вважає за доцільне здійснити розгляд цього клопотання без повідомлення про це підозрюваної та сторону захисту, з метою запобігання настанню негативних наслідків для кримінального провадження.

Враховуючи цей факт, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України «Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна», просить провести розгляд клопотання без виклику підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника.

На підставі вище викладеного слідчий просить суд клопотання про арешт майна, задовольнити. Накласти арешт на майно шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, яке належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме на:

- транспортний засіб KIA SOUL, номер та серія знаку: НОМЕР_1 , дата реєстрації: 06.06.2015 року, колір білий, номер кузова: НОМЕР_2 , номером шасі: НОМЕР_3 , номер свідоцтва про реєстрація т.з.: НОМЕР_4 , місце реєстрації Запорізька область, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності, слідчого, прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, взявши до уваги заяву слідчого, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А « 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 16, 21, 93, 98-100, 117, 131, 132, 167, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження № 0000058, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2022 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме на транспортний засіб KIA SOUL, номер та серія знаку: НОМЕР_1 , дата реєстрації: 06.06.2015 року, колір білий, номер кузова: НОМЕР_2 , номером шасі: НОМЕР_3 , номер свідоцтва про реєстрація т.з.: НОМЕР_4 , місце реєстрації Запорізька область, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Заборонити власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,, та будь-яким іншим особам розпоряджатися, користуватися та відчужувати вищезазначене майно до прийняття рішення про скасування арешту.

Ухвала підлягає негайному виконанню співробітникам УСБУ в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя: ОСОБА_1