УХВАЛА

про продовження строку запобіжного заходу

14 лютого 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Рівне кримінальне провадження №0002013 від 17.04.2020 року та №0003608 від 17.08.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Рівненського міського суду перебуває кримінальне провадження №0002013 від 17.04.2020 року та №0003608 від 17.08.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

Від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло клопотання про зміну щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та направлення його для проходження військової служби.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, обраного обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідківта потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив направити його для проходження військової служби.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечила проти клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу та просила обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Крім того не заперечувала щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 закінчується 18 лютого 2023 року.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до відносяться до категорії тяжких та особливо тяжкого злочинів, раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, неодружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків. Окремо слід зазначити, що ОСОБА_4 постійного місця проживання не має, що не дає змоги здійснювати належний контроль за його поведінкою та місцем проживання, в разі застосування стосовно нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

З огляду на тяжкість злочинів, а також характер та суспільну небезпеку злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, суд погоджується з доводами клопотання прокурора про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що стосується ризику переховування від суду, як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Також на думку суду, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведення вини, обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Суд також приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом повністю не досліджені. В разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Дійсно тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак суд, враховуючи вищезазначене, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, приходить до висновку, що в сукупності дані обставини збільшують ризики настільки, що їх неможливо відвернути, не тримаючи особу під вартою.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого.

При цьому, беручи до уваги вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, із погрозою застосуванням насильства, тому суд одночасно із продовженням строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає йому запобіжний захід у вигляді застави та її розмір, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та направлення його для проходження військової служби суд зазначає наступне.

Згідно ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, зміна запобіжного заходу для проходження військової служби відповідно до ст. 616 КПК України відбувається виключно за клопотанням прокурора, у зв`язку з чим клопотання обвинуваченого про зміну щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та направлення його для проходження військової служби задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та направлення його для проходження військової служби - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 14 лютого 2023 року до 14 березня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Обвинуваченого утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 14 березня 2023 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1