У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2551/23

№ 1-кс/183/912/23

07 березня 2023 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 28.02.2023 року за № 0000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку ст. 170 КПК України надійшло клопотання прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 28.02.2023 року за № 0000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - про арешт майна.

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.02.2023 року близько о 15 годині 20 хвилин керуючи транспортним засобом марки «Камаз 5320» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі М18 на стаціонарному посту поліції розташованого на території с. Піщанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області згідно з вимогами ПДД знаку «3.41 - контроль» інспектором Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_4 вищевказаний автомобіль було зупинено. Після чого працівник поліції ОСОБА_4 на підставі Закону України «Про Національну поліцію» запропоновано пред`явити документи, що посвідчують особу та право керування транспортним засобом. Приблизно о 15 годині 40 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи на узбіччі автодороги М18 на стаціонарному посту поліції розташованого на території с. Піщанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, на законні вимоги працівника поліції про пред`явлення документів, з метою введення в оману працівників поліції щодо наявності у нього права керування транспортним засобом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,достовірно знаючи, що вказаний офіційний документ є підробленим, пред`явив працівнику поліції підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 на право керування транспортними засобами, які відносяться до категорії: «А», «В», «С», «D» «Е» на своє ім`я, чим здійснив використання завідомо підробленого документа.

27.02.2023 року дізнавачем СД Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час огляду вилучено та опечатане у спец. пакет № PSP 1052505 та вилучений до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Вказаний факт дізнавачем сектору дізнання Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області 28 лютого 2023 року внесений до ЄРДР за №0000046 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

28 лютого 2023 року посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню №0000046 визнане речовим доказом, так як, може зберігати на собі сліди кримінального проступку.

В судове засідання прокурор не з`явився.

Неприбуття прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Постановою дізнавача СД Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровський області ОСОБА_5 від 28.02.2023 посвідчення водія, що вилучено в ході огляду місця події визнано речовим доказам у кримінальному провадженні внесеному до внесеному до ЄРДР 28.02.2023 року за № 0000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 5 статті 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначались (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень ст.ст. 167-169 КПК України вилучене в ході огляду місця події 06.11.2022 є тимчасово вилученим майном.

Так, згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів, У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, встановлено достатньо об`єктивних даних які свідчать, що зазначені предмети, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України на них доцільно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх знищення, пошкодження, приховування, перетворення або відчуження.

Також, необхідність накладення арешту на вищевказані речі зумовлюється тим, що в подальшому буде забезпечено проведення ряду судових експертиз, які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні.

Слід звернути увагу на те, що не застосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі внаслідок того, що вилучене майно може бути спотворене чи взагалі знищеним.

Відповідно до ч.2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» встановлено:

- п. 4 - речові докази, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

На підставі викладеного та зважаючи на те, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, а завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Накласти арешт на вилучене 27.02.2023 року:

- посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Заборонивши розпоряджатись та користуватись.

Виконання ухвали покласти на прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 .

Доручити прокурору Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 направити копії ухвали на адресу власника майна.

На ухвалу може бути подано апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1