Єдиний унікальний номер 722/319/23
Номер провадження 1-в/722/25/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

представника СВК-67 ОСОБА_4

та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни в режимі відеоконференції клопотаннязасудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив з підстав, передбачених ст.82 КК України, замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та представник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання та просили у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 своїм ставленням до праці та порядку і умов відбування покарання не довів, що став на шлях виправлення, тобто не досяг необхідного ступеня виправлення, передбаченого ст.82 КК України, а тому вважають, що заміна йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є передчасною.

Заступник голови спостережної комісії Дністровської районної державної адміністрації ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подавши письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вирішення клопотання залишили на розсуд суду.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.03.2017 року за ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115; ч.1 ст. 115; ч.1 ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі. Відповідно до частини 5 статті 72 КК України йому зараховано період попереднього ув`язнення у строк покарання з 27.12.2015 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.06.2018 року вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.03.2017 року змінено, виключено з резолютивної частини цього вироку стягнення з ОСОБА_5 на користь держави судового збору у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27.12.2015 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року по 14.06.2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.01.2019 року, ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.06.2018 року щодо ОСОБА_5 змінено. На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 у строк покарання у виді позбавлення волі зараховано строк його період попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 14.06.2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк покарання засудженому ОСОБА_5 відраховується з 27.12.2015 року.

Таким чином, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 10.07.2027 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Отже, виходячи із вказаної норми кримінального закону, заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, є правом, а не обов`язком суду.

Згідно п.3 ч.4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочини, за вчинення яких засуджено ОСОБА_5 , відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Як встановлено судом, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув 9 років 7 місяців 4 дні позбавлення волі. Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання, становить 4 роки 4 місяці 26 днів.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`якимможлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення(ч.3 ст. 82 КК України).

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ч.1 ст. 102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків тощо.

Частиною 3 ст. 107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 27.12.2015 року.

За час перебування в слідчому ізоляторі м. Дніпро за порушення вимог режиму відбування покарання в одному випадку був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Під час відбування покарання у Селидівській УВП (№ 82) в одному випадку був заохочений.

До сектору максимального рівня безпеки при державній установі «Сокирянська виправна колонія (№ 67)» прибув 15.04.2022 року.

У період відбування покарання в приміщенні камерного типу сектору максимального рівня безпеки до дисциплінарної відповідальності не притягувався. У жодному випадку не заохочувався, що підтверджується довідкою про заохочення і стягнення.

Як вбачається із довідки медичної частини №69 від 13.02.2023 року засуджений ОСОБА_5 19.04.2022 року був оглянутий медичною комісією установи та визнаний працездатним з працевлаштуванням, стан його здоров`я на даний час є задовільним.

Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої 14.02.2023 року начальником державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_7 , встановлено, що засуджений ОСОБА_5 по відношенню до персоналу установи переважно тактовний, їх законні вимоги намагається виконувати, у взаємовідносинах з іншими засудженими вживчивий, не конфліктний, своє спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті й порядку, має охайний зовнішній вигляд, на заходи індивідуально-виховного характеру, які проводяться у секторі реагує посередньо, не приймає участі у реалізації жодної програми диференційованого виховного впливу. Соціально-корисні зв`язки на волі засуджений підтримує із родичами шляхом отриманням посилок та передач, взаємовідносини добрі. Згідно вироку суду вину у скоєному злочині не визнав.

Відповідно до Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, в підсистемі «КАСАНДРА», засудженому ОСОБА_5 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, на основі чого визначено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та рівень втручання.

Відповідно до наявної в особовій справі засудженого виписки з протоколу №1 від 10.01.2023 року засідання комісії сектору максимального рівня безпеки з оцінки ступеню виправлення засуджених, засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Згідно частин 1-3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , зокрема його відношення до встановленого порядку (режиму) відбування покарання, соціально-виховної роботи, суд не вбачає процесу достатніх позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а тому приходить до висновку, що останній на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст. 82 КК України, як «став на шлях виправлення».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

На підставі ст. 82 КК України, ст.ст. 6, 102, 107, 118 КВК України, керуючись ст.ст. 369-372, 376, 392, 395, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотаннязасудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії повного тексту ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 16.02.2023 року.