Провадження № 1-кп/752/138/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 30.03.2017 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: місто Київ, проспект Науки, 33, умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу - інспектору 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенанту поліції ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за наступних обставин.

Так, 30.03.2017 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, інспектор 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенант поліції ОСОБА_6 та командир 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенант поліції ОСОБА_7 , під час виконання своїх службових обов`язків, а саме - патрулювання по проспекту Науки у місті Києві, у складі екіпажу «ІНФОРМАЦІЯ_6», за адресою: місто Київ, проспект Науки, 33, зупинили автомобіль марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , з метою перевірки агрегатних номерів кузова зазначеного транспортного засобу та документів водія, за кермом якого перебував ОСОБА_5 .

Підійшовши зі сторони водійського сидіння автомобіля, інспектор 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенант поліції ОСОБА_6 та командир 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенант поліції ОСОБА_7 , через скло водійської двері пред`явили ОСОБА_5 службові посвідчення працівників поліції у розгорнутому стані та попросили його пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію трнапсортного засобу. Після чого, ОСОБА_5 законну вимогу працівникв поліції не виконав та розпочав висловлюватися в їх адресу нецензурною лайкою, на неодноразові вимоги працівників поліції щодо пред`явлення документів не реагував. В момент, коли інспектор 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенант поліції ОСОБА_6 стояв попереду автомобіля «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , на приблизній відстані 1 метр, ОСОБА_5 розпочав рух прямо та здійснив наїзд на вищевказаного працівника поліції, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді синців на зовнішній поверхні лівої гомілки у середній третині та на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 були кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 345 ч. 2 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та надавати суду покази відмовився.

Потерпілий ОСОБА_6 показав суду про те, що 30.03.2017 року він працював інспектором патрульної поліції та був у складі екіпажу, під час руху в напрямку автовокзалу ними був помічений автомобіль, вони зупинили даний автомобіль для перевірки на предмет угону. Після зупинки він та його колега представились та пояснили причину зупинки, на що водій відповів, що він не порушував правила дорожнього руху та вказана вимога є незаконною та почав виражатися образливими словами на їх адресу. Після чого він та його колега ОСОБА_7 повідомили ОСОБА_5 про те, що у разі відмови надавати документи, ними будуть залучені свідки. В подальшому, у зв`язку з відмовою ОСОБА_5 надавати для огляду документи ними були залучені свідки, яким було повідомлено про те, що водій відмовляється виконувати вимогу працівника поліції. Після чого ОСОБА_5 почав закривати вікно, у зв`язку з чим він поклав руку, щоб не дати можливість ОСОБА_5 повністю закрити вікно та в цей час автомобіль почав рух і він, щоб зупинити транспортний засіб, відбіг від водійської сторони автомобіля до передньої частини вказаного автомобіля та став перед вказаним автомобілем, намагаючись його зупинити, після чого відчув удар у ліву ногу та впав на автомобіль, а ОСОБА_7 прийняв рішення вибити скло і заблокувати автомобіль. В подальшому він піднявся та вони затримали ОСОБА_5 та викликали слідчу групу та швидку допомогу. Зазначив, що лікарями у нього було виявлено синці.

Свідок ОСОБА_8 показав суду про те, що 30.03.2017 року по проспекту Науки в місті Києві, працівники поліції запросили його стати свідком. Так, він бачив, як працівники поліції попросили водія автомобіля «BMW» вийти з автомобіля та показати документи, однак водій не виходив та показував документи через скло автомобіля, однак не було видно номер документу. Після чого автомобіль «BMW» несподівано покотився приблизно на 1-1,5 метри, а поліцейський став перед автомобілем та вперся об капот, намагаючись зупинити автомобіль. Після чого, поліцейські витягнули водія автомобіля «BMW» з автомобіля та посадили на заднє сидіння поліцейського автомобіля.

В ході судового розгляду було досліджено наступні письмові докази, надані стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.03.2017 року, згідно якого 30.03.2017 року слідчий Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві прийняв усну заяву від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якої 30.03.2017 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, громадянин ОСОБА_5 , не виконуючи вказівки працівників патрульної поліції, умисно розпочав рух на автомобілі «BMW» та здійснив наїзд на інспектора ОСОБА_6 , внаслідок чого останньому були заподіяні тілесні ушкодження.

Висновок експерта Відділу судово-медичної експертизи потерпілих, звинувачених та інших осіб Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України №826 від 04.04.2017 року, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при обстеженні виявлені ушкодження: синці на зовнішній поверхні лівої гомілки у середній третині, на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині. Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від дій тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну вказаному у постанові, тобто 30.03.2017 року, не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм розладу здоров`я). З`ясування обставин при яких могли утворитися тілесні ушкодження, виходить за межі компетенції судово-медичного експерта і є виключно компетенцією учасників та сторін кримінального провадження.

Протокол огляду відеозапису від 12.04.2017 року та доданий до нього відеозапис, який безпосередньо було відтворено в ході судового розгляду, згідно якого старший слідчий Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 провів огляд відеозапису назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розміщений в мережі Інтернет за електронною адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході перегляду вказаного відеозапису встановлено, що його тривалість становить 10 хвилин 15 секунд, відеозапис здійснюється з салону автомобіля, а саме з лівої передньої його частини, на початку відеозапису зображено двох чоловіків, які одягнені в чорні куртки з розпізнавальними шевронами правоохоронних органів та кепки чорних кольорів. Під час відеозапису чути чоловічий голос, який веде бесіду з працівником поліції. На 10 хвилині відеозапису видно як водій автомобіля показує посвідчення з написом «ПРЕСА» синього та жовтого кольорів на ім`я ОСОБА_5 . На 06 хвилині 30 секунді відеозапису видно, як один з працівників поліції одягнув накидну жилетку жовтого кольору. На 08 хвилині 19 секунді відеозапису видно як разом з працівниками поліції попереду автомобіля стоять два пересічні громадяни. На даному моменті перегляд відеозапису закінчується. Також за електронною адресою ІНФОРМАЦІЯ_7, міститься відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Тривалість відеозапису становить 10 хвилин 55 секунд, відеозапис здійснюється з салону автомобіля, а саме з лівої передньої його частини, на початку відеозапису зображено двох чоловіків, один з яких одягнений в чорну куртку та кепку чорного кольору, а другий - в чорну куртку, накидну жилетку жовтого кольору, кепки чорного кольору з емблемою правоохоронних органів у виді восьмикутної зірки. Під час перегляду відеозапису чути, як водій веде бесіду з працівниками правоохоронних органів. На 09 хвилині 53 секунді відеозапису видно, як один з працівників поліції розмежовує долоню лівої руки між склом передньої лівої двері та верхньою частиною рами передньої лівої двері. На 10 хвилині 06 секунді відеозапису працівник поліції забирає долоню, яку тримав між склом передньої лівої двері та верхньою частиною рами передньої лівої двері. На 10 хвилині 31 секунді відеозапису видно, як працівник поліції, який одягнений в накидний жилет жовтого кольору, попрямував до передньої частини автомобіля та кладе долоню правої руки на капот автомобіля. На 10 хвилині 31 секунді відеозапису зображення відеозйомки зникає та чути звук удару (зіткнення автомобіля), на даному моменті відеозапис завершено.

Протокол визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 12.04.2017 року, згідно якого диск «Axent CD-R 700 MB», на якому містяться 2 відеозаписи, визнано речовим доказом.

Протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 10.04.2017 року, який за клопотанням сторони обвинувачення було досліджено в ході судового розгляду, з огляду на те, що свідок ОСОБА_7 помер, що унеможливлює його безпосередній допит, згідно якого по суті поставлених запитань свідок ОСОБА_7 дав наступні пояснення: 30.03.2017 року він заступив на патрулювання в екіпаж «ІНФОРМАЦІЯ_6» разом з інспектором 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_6 . Приблизно о 18:00 год., за адресою: м. Київ, просп. Науки, 33, ними було зупинено автомобіль марки «ВМW», номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору. Автомобіль було зупинено на підставі п. 4 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме тому, що відповідно до форми витягу «БД Угон», автомобіль марки «ВМW», білого кольору, зазначався у розшуку. Коли вони підійшли до зупиненого авто, а саме - до водійської двері, він побачив, що за кермом сидить чоловік приблизним віком 25 років. Водій приспустив скло водійської двері. Після цього вони представилися та показали водію свої посвідчення у розгорнутому стані. Водій представився як ОСОБА_5 . В подальшому вони пояснили ОСОБА_5 причину його зупинки та попросили його пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на даний автомобіль. Також ними було запропоновано ОСОБА_5 вийти з салону автомобіля та показати їм агрегатні номера кузова авто. На дані пропозиції останній категорично відмовився та почав стверджувати, що його неправомірно зупинили і вони не мають права дивитися його особисті документи та агрегатні номера кузова авто. Вони знову пояснили ОСОБА_5 причину його зупинки та знову ж запропонували йому пред`явити зазначені документи. ОСОБА_5 в свою чергу розпочав в грубій формі висловлюватися на їхню сторону, зокрема, обзивав ненормативною лексикою. В подальшому, ОСОБА_5 було повідомлено, що буде запрошено двоє понятих для фіксування відмови пред`являти на законну вимогу працівникам поліції документи. Після цього, було запрошено двох пересічних громадян чоловічої статі, яким було роз`яснено причину зупинки автомобіля марки «ВМW» та повідомлено про виниклу ситуацію. В момент коли поняті стояли поруч з автомобілем, ОСОБА_5 знову ж було запропоновану показати документи, а саме - посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_5 через скло водійської двері показав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак, пальцями руки прикривав текст, чим унеможливлював повністю засвідчити дані, зазначені в документі. Про це ОСОБА_5 було повідомлено, однак він продовжував закривати пальцями рук документ. В подальшому ОСОБА_5 було попереджено про те, що у разі його відмови пред`являти документи та показати агрегатні номера кузова автомобіля його буде доставлено до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, однак ОСОБА_5 ніяк не відреагував на це. Після цього, він повідомив ОСОБА_5 , щоб той вийшов з салону автомобіля, однак, останній знову ж ніяк не відреагував на це та почав зачиняти вікно водійської двері, у зв`язку з чим він поставив руку між рамою водійської двері та склом, щоб ОСОБА_5 не зміг зачинити вікно та в подальшому не зміг покинути місце. Однак, ОСОБА_5 продовжував зачиняти вікно. Після чого ОСОБА_5 почав кричати, що він ламає йому скло. В подальшому ОСОБА_10 підійшов до передньої частини автомобіля, а він залишився поруч з водійською дверкою. ОСОБА_5 , не реагувавши на їхні вимоги, розпочав рух транспортним засобом та здійснив наїзд на ОСОБА_11 та завдав йому удар бампером автомобіля в область ніг. Після чого він, з метою зупинення протиправних дій ОСОБА_5 розбив скло водійської двері, чим змусив останнього зупинити транспортний засіб. Після цього ОСОБА_5 було затримано та доставлено до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві. Також, протягом всього часу були присутні двоє понятих: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Диспозиція ст. 345 ч. 2 КК України передбачає відповідальність, зокрема, за умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Основним безпосереднім об`єктом цього кримінального правопорушення є нормальна діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, а додатковим обов`язковим об`єктом - психічна недоторканність працівників правоохоронних органів або їх близьких родичів, їх здоров`я.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч. 2 КК України виражена у заподіянні побоїв, а також тілесних ушкоджень: легких або середнього ступеня тяжкості, у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків.

Суб`єктом цього кримінального правопорушення може бути осудна особа, яка досягла 16-річного віку.

Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується прямим умислом та спеціальним мотивом - у зв`язку з виконанням потерпілим службових обов`язків. За відсутності такого мотиву дії винного кваліфікуються за іншими статтями Особливої частини КК України. Потерпілими від цього кримінального правопорушення можуть бути, зокрема, працівник правоохоронного органу.

При цьому, відповідальність за ст. 345 ч. 2 КК України настає при умисному заподіянні вказаним у цій статті особам легких тілесних ушкоджень, виключно, у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Поряд з цим, виконання потерпілим таких обов`язків не може бути абстрактним. У кожному випадку належить чітко встановити, у зв`язку з виконанням яких службових обов`язків працівник правоохоронного органу зазнав фізичного насильства.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання ОСОБА_5 винуватим суд керується стандартом доведення, тобто стандартом переконання, визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України, зокрема тим, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того стандарт доведення означає, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Так, допитавши потерпілого, свідка, дослідивши надані в розпорядження суду письмові докази, створивши сторонам кримінального провадження рівні умови доказування, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд дійшов висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_5 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч. 2 КК України, а саме - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а також наявність у його діях прямого умислу на вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, з огляду на таке.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 під час виконання своїх службових обов`язків, отримав легкі тілесні ушкодження, відповідно до висновку експерта №826 від 04.04.2017 року, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_6 при обстеженні виявлені ушкодження: синці на зовнішній поверхні лівої гомілки у середній третині, на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині.

Натомість, з показів самого потерпілого ОСОБА_6 , які були надані ним під час судового розгляду, вбачається, що до початку вказаної події, він перебував поблизу водійської двері автомобіля «BMW» та тримав рукою скло, щоб не дати змогу ОСОБА_5 закрити вікно, після чого автомобіль «BMW» почав рух, у зв`язку з чим він вибіг спереду транспортного засобу, намагаючись зупинити його, та відчув удар у ліву ногу, після чого впав на автомобіль, тобто фактично потерпілий стверджує той факт, що в момент початку руху автомобіля «BMW» він не стояв перед вказаним транспортним засобом, як про це вказано в обвинувальному акті, а перебував поблизу водійської двері автомобіля, тримаючи скло, після чого вибіг до передньої частини вказаного транспортного засобу, щоб зупинити автомобіль, та відчув удар у ліву ногу.

Вказане стверджується також показами свідка ОСОБА_12 , який зазначив про те, що автомобіль «BMW» несподівано покотився приблизно на 1-1,5 метри, після чого поліцейський став перед автомобілем та вперся об капот, намагаючись зупинити автомобіль.

Крім того, з відеозапису, який було досліджено в ході судового розгляду також вбачається, що перед початком руху та в момент початку руху автомобіля «BMW», потерпілий ОСОБА_6 перебував зліва від автомобіля, а саме біля передньої двері з боку водія.

Таким чином, наведене суперечить формулюванню обвинувачення, яке викладене в обвинувальному акті, згідно якого в момент, коли інспектор 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенант поліції ОСОБА_6 стояв попереду автомобіля «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , на приблизній відстані 1 метр, ОСОБА_5 розпочав рух прямо та здійснив наїзд на вищевказаного працівника поліції, чим заподіяв йому тілесні ушкодження.

Тобто, як було встановлено в ході судового розгляду, такі дії, як початок руху автомобіля «BMW» та перебування потерпілого ОСОБА_6 зліва від вказаного автомобіля, а саме біля передньої двері з боку водія, відбувались одночасно, що виключає можливість перебування потерпілого перед автомобілем під час початку руху прямо автомобіля «BMW», відповідно виключає наявність в ОСОБА_5 прямого умислу на заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

Таким чином, суб`єктивна сторона складу інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 кримінального правопорушення характеризується виключно прямим умислом та спеціальним мотивом, а тому наявність необережної форми вини в діянні особи, з огляду на положення ст. 345 ч. 2 КК України унеможливлює кваліфікацію дій особи за цією статтею.

Тобто, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 хоч і вступив в суперечку з поліцейськими, які є працівниками правоохоронного органу, а саме - оспорював законність їх дій, хоча й робив це в зухвалій манері, однак в ході судового розгляду не встановлено наявності у його діях умислу на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, оскільки в момент коли автомобіль «BMW» почав рух прямо потерпілий ОСОБА_6 не перебував попереду вказаного автомобіля, як про це зазначено в обвинувальному акті.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який знайшов свій вияв як в положеннях ст. 17 ч. ч. 3, 4 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), згідно якого докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

За таких обставин, оскільки на даний час вичерпані всі можливості отримання будь-яких достовірних доказів, виходячи з вимог ст. 62 Конституції України, оцінюючи досліджені в ході судового розгляду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд надходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч. 2 КК України, а також не підтверджено прямий умисел останнього на вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки зібрані в ході досудового розслідування, а також в ході судового розгляду докази не підтверджують висунуте ОСОБА_5 обвинувачення.

Будь-яких інших доказів, окрім тих, що були досліджені в ході судового розгляду, які б могли прямо чи опосередковано свідчити про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме їх суб`єктивної сторони, а також наявність прямого умислу, направленого на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, у звязку з виконанням цим працівником службових обовязків, стороною обвинувачення в ході судового розгляду надано не було, а відтак суд надходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не було доведено вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення поза розумним сумнівом, тому усі сумніви щодо доведеності його вини тлумачаться судом на користь ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За таких обставин, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримавшись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримавшись принципу диспозитивності, тобто, діючи виключно у межах своїх повноважень та компетенції, суд вирішив у вказаному кримінальному провадженні лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, зберігаючи при цьому об`єктивність і неупередженість та створивши при цьому необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання ними процесуальних обов`язків, надійшов до висновку про те, що рівність перед законом і судом виключає будь-які привілеї у сторін кримінального провадження в ході судового розгляду, а тому суд надходить до висновку про необхідність у відповідності з вимогами ст. 373 ч. 1 п. 3 КПК України ухвалення у даному кримінальному провадженні виправдувального вироку у зв`язку із тим, що стороною обвинувачення не доведено наявність у діяннях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч. 2 КК України.

Долю речового доказу слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 373 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч. 2 КК України.

ОСОБА_5 виправдати за ст. 345 ч. 2 КК України на підставі ст. 373 ч. 1 п. 3 КПК України, оскільки не доведено наявність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч. 2 КК України.

Речовий доказ:

- диск "Axent CD-R700 MB", який зберігається при матеріалах даного кримінального провадження, - залишити там же.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 діб з дня його проголошення.

На підставі ст. 376 ч. 3 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Відповідно до ст. 376 ч. 6 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх право отримання в суді копії вироку та вручити його обвинуваченому - негайно.

Суддя ОСОБА_1