Справа № 553/4981/22
Провадження № 1-кп/553/1235/2022
У Х В А Л А
Іменем України

01.11.2022м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ленінського районного суду міста Полтави клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000619 від 13.07.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, українця, громадянина України, освіта неповна середня, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 08.05.2019 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців (відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.02.2022 звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 9 місяців 8 днів),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Ленінського районного суду міста Полтави знаходиться кримінальне провадження № 0000619 від 13.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою суду від 14.10.2022 призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п.: 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які встановлені в ході досудового розслідування, не зменшились та продовжують існувати, а саме:

- можливість обвинуваченого переховуватись від суду, оскільки санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років;

- здійснити спробу незаконного впливу на свідків, не виключений випадок здійснення впливу чи тиску з метою зміни наданих в ході досудового розслідування показів;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки існують достатні підстави вважати, що обвинувачений продовжить свою злочинну діяльність.

На переконання прокурора, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Копія вказаного клопотання завчасно до судового засідання вручена обвинуваченому.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 та просила його задовольнити.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить судовий розгляд у справі провести без його участі у зв`язку із сімейними обставинами.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою, зазначив, що намірів переховуватися від суду не має, злочинів скоювати в подальшому не буде. Просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та заявив усне клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

При цьому вмотивованих клопотань, щодо зміни запобіжного заходу до суду не надходило і в судовому засіданні не заявлялось. Також обвинуваченим не надано будь яких документів на підтвердження своїх заперечень, тому суд позбавлений у повній мірі з`ясувати заперечення захисту щодо обставин, викладених у ст.178 КПК України, які враховувались слідчим суддею при обранні та продовження запобіжного заходу тримання під вартою.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 08.09.2022) та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06.11.2022 (ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 04.10.2022). Обвинувачений на даний час утримується під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Відповідно до положень ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно пункту 1 "с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до вимог ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, в судовому засіданні не надано доказів на підтвердження того, що зменшилися ризики, передбачені ст.177 КПК України, або змінилися обставини, передбачені ст.178 КПК України, які існували під час застосування та продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому та які не існували і не розглядались на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження дії запобіжного заходу, в судовому засіданні не встановлено

Під час розгляду вказаного питання судом вивчена можливість щодо не продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою та обрання менш суворого запобіжного заходу.

Суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: п.1) - переховування від суду, п.3) - незаконний вплив на свідків, п.5) вчинення іншого кримінального правопорушення, про наявність яких вказує прокурор, поясненнями обвинуваченого не спростовуються, та суд погоджується з їх існуванням.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Між тим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» від 04.10.2005 року, заява № 9190/03, § 58) зазначено, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, з огляду на конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, суспільну небезпечність діяння обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому, вік та стан здоров`я обвинуваченого, який інвалідності не має, беручи до уваги, що ОСОБА_4 неодружений та не має стійких соціальних зв`язків в місці постійного проживання, до арешту офіційно не був працевлаштованим та постійного джерела доходу не мав, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , у зв`язку з чим клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає, а стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою на 60 діб.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України суд визначає обвинуваченому заставу - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює сумі 49 620,00 грн., що є достатнім розміром застави для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 197, 199, 331, 369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - відмовити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, до 30 грудня 2022 року.
Строк дії ухвали визначити до 30 грудня 2022 року.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює сумі 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на відповідний депозитний рахунок суду.

У разі внесення застави звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та покласти на нього наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності).

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок Ленінського районного суду міста Полтави має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого по даному кримінальному провадженню застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Полтавського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07.11.2022.

Головуючий: суддя ОСОБА_1