Справа № 456/2289/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1100/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 серпня 2022 року щодо ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

представника Міністерства юстиції України ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

встановила:

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 серпня 2022 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України та приведено у відповідність до законодавства України вирок Окружного суду у м.Ґданська від 15 червня 2020 року, частково зміненого вироком ІІ Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду у м.Ґданську від 21 січня 2021 року, у справі № ХIV К 158/19 ІІ (апеляційне провадження № ІІ АК 307/20, що набрав законної сили 21 січня 2021 року, яким ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років за вчинення злочину, передбаченого пунктом 2 § 1 ст.156 КК Республіки Польщі (завдання тяжкої шкоди здоров`ю)).

Ухвалено вважати громадянина України ОСОБА_6 таким, що засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання о 13:50 год. 28 грудня 2018 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 28 грудня 2018 року по 21 січня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На вказану ухвалу суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у які просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу та призначити йому за ч.1 ст.121 КК України мінімальне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Свої апеляційні вимоги засуджений мотивує тим, що місцевий суд при прийнятті оскаржуваного рішення не взяв до уваги показання потерпілого, який вказав про випадковість ситуації і заявив про відсутність бажання щоб обвинувачений поніс кримінальну відповідальність. Також суд не взяв до уваги, що він інвалід з дитинства, хворів на відкриту форму туберкульозу, з грудня 2018р. поперебуває у камерній системі.

У доповненнях до апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 вказує, що після події особисто надав медичну допомогу потерпілому, свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, готовий був понести витрати за лікування потерпілого, позитивно характеризується за місцем проживання. Вважає, що 6 років позбавлення волі є дуже суворим покаранням.

Представник Міністерства юстиції України ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , у яких покликається на правомірність оскаржуваної ухвали, оскільки таке рішення ухвалено відповідно до положень Конституції України, норм КПК України та Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року. Стверджує про відсутність підстав для зміни чи скасування вказаної ухвали суду, яку просить залишити без змін, а подану засудженим апеляційну скаргу без задоволення.

При апеляційному розгляді справи засуджений ОСОБА_6 та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу із доповненнями, з наведених у ній мотивів та просили таку задоволити.

Прокурор та представник МЮУ заперечили апеляційні вимоги засудженого, як безпідставні, зазначивши про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала щодо ОСОБА_6 у повній мірі відповідає наведеній нормі закону.

Згідно матеріалів справи Міністерство юстиції України звернулось до місцевого суду з клопотанням про приведення вироку суду Республіки Польщі у відповідність із законодавством України, посилаючись на те, що 16.06.2022 року наказом Міністерства юстиції України № 2499/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком польського суду громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 КПК України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, пунктів 7, 8, 12 Розділу XII Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань Мiжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом МЮУ від 19.08.2019 № 2599/5, зареєстрованим у МЮУ 22.08.2019 за № 956/33927, та на підставі запиту Міністерства юстиції Республіки Польща № DWMPC-II.8051.350.2021 від 19.01.2022 року.

Місцевим судом встановлено, що вироком Окружного суду у м. Ґданська від 15 червня 2020 року, частково зміненого вироком ІІ Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду у м. Ґданську від 21 січня 2021 року, у справі № ХIV К 158/19 ІІ (апеляційне провадження № ІІ АК 307/20, що набрав законної сили 21 січня 2021 року, громадянину України ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років за вчинення злочину, передбаченого пунктом 2 § 1 ст. 156 КК Республіки Польщі (завдання тяжкої шкоди здоров`ю).

Встановивши необхідні для розгляду клопотання МЮУ обставини, врахувавши положення Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, вимоги ст.ст. 609, 610 КПК України, місцевим судом вказане клопотання задоволено та приведено вирок Окружного суду у м. Ґданська від 15 червня 2020 року, частково зміненого вироком ІІ Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду у м. Ґданську від 21 січня 2021 року, щодо ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України та ухвалено вважати громадянина України ОСОБА_6 таким, що засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років. Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання о 13:50 год. 28 грудня 2018 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 28 грудня 2018 року по 21 січня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

З таким рішенням місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

При цьому, колегія суддів враховує, що визначена місцевим судом правова кваліфікація дій засудженого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України в апеляційному порядку не оскаржується.

З приводу визначеного місцевим судом засудженому ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років, яке на думку засудженого є надто суворим, колегія суддів враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом «b» ч.1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983р., до якої Україна приєднана у встановленому законом порядку, визначено, що компетентні органи держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами «а», «d» ст. 11 вказаної Конвенції встановлено, що при заміні вироку повинні враховуватись зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не повинно бути посилено кримінальне покарання засудженої особи.

Згідно положень ч. 3 ст. 603 КПК України суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави та не вирішує питання щодо винуватості особи, отже, суд, розглядаючи клопотання Міністерства Юстиції України лише вирішує питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Як передбачено ч. 4 даної норми закону при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Санкцією ч. 1 ст. 121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення засудженому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, місцевий суд у повній мірі врахував положення Конвенції про передачу засуджених осіб 1983р., вимоги КПК України та обґрунтовано призначив ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, яке було призначено засудженому за вироком Окружного суду у м. Ґданська від 15 червня 2020 року, частково зміненого вироком ІІ Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду у м. Ґданську від 21 січня 2021 року.

Відтак, апеляційні вимоги засудженого про призначення йому за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років не ґрунтуються на вимогах закону.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що подана у справі апеляційна скарга засудженого із доповненнями не містить правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

За наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 серпня 2022 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: