Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6859/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 72 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

засудженого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2022 року про відмову з задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Богунського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Рішення суду обгрунтовано тим, що період з 02.10.2018 року є строком покарання, а не попереднім ув`язненням, крім того питання, яке ставить перед судом засуджений про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі вже було розглянуто судом, рішення є обов`язковим для виконання, а тому суд першої інстанції був позбавлений можливості приймати нове рішення чи змінювати існуюче.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання та перерахувати строк попереднього ув`язнення з 27.08.2020 року по грудень 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вказує, що відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо вдосконалення доступу до правосуддя осіб, які утримуються в установах попереднього ув`язнення та виконання покарань», період протягом якого особа перебувала під вартою (не СІЗО) у зв`язку з етапуванням з ЧВК №62 м.Черкаси до ЖВК №4 м.Житомир зараховується до загального строку відбування покарання, визначеною відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, додатково пояснили, що період про який йдеться, хоча формально і не підпадає під визначення попереднього ув`язнення, разом з тим з огляду на умови утримання засудженого під час його етапування, які значно гірші ніж умови при відбуванні покарання, може до такого прирівнюватися, тим більш що такий термін є доволі значним.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу засудженого, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарги засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.72 ч.5 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року №838-VIII зарахування судом строку попереднього ув"язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, умежах якого до особи було застосовано попереднє ув"язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; г) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено судом під час розгляду провадження, до ОСОБА_7 було застосовано попереднє ув`язнення в виді тримання під вартою з 20.02.2015 року, що підтверджується довідкою інформаційного центру (особова справа а.с.26), яке тривало до 06.05.2015, коли засуджений був звільнений з-під варти в залі суду, що підтверджується вироком від 06.05.2015 року. А вироком від 06.05.2015 року він засуджений за ст. 15 ч.3, ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

В подальшому вироком Білоцерковського міськрайонного суду Київської області від 12.06.2018 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Білоцерковського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2015 року, визначивши остаточне покарання в виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. При цьому початок строку відбування покарання визначено рахувати з моменту фактичного затримання засудженого ОСОБА_7

02.10.2018 року засудженого ОСОБА_7 затримано на підставі розпорядження Білоцерковського міськрайонного суду Київської області про набрання вироком законної сили.

Згідно матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_7 у 2022 році вже звертався до суду із клопотання в якому просив зарахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 19.02.2015 по 06.05.2015, з розрахунку один попереднього ув`язнення за один день покарання за період з 02.10.2018 по 13.11.2018 та за період етапування його з ЧВК № 62 м. Чернігів до ЖВК № 4 м.Житомир з 08.08.2020 по листопад 2020.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19.05.2022 (справа №295/3737/22) заяву засудженого ОСОБА_7 задоволено частково. Зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.02.2015 року по 06.05.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У іншій частині вимог відмовлено.

При цьому підставою для відмови у задоволенні клопотання в частині зарахування періоду з 02.10.2018 року як попереднього ув`язнення до строку покарання стали висновки суду, що цей період є строком покарання, а не попереднім ув`язненням.

Ухвала набрала законної сили - 03.06.2022.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Частиною 2 статті 21 КПК України встановлено, що вирок та ухвала суду, що набрали законної сили у порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України», рішення № 32053/13 від 29.10.2015, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

У зв`язку із тим, що період з 02.10.2018 року є строком покарання, а не попереднім ув`язненням, а також те, що питання, яке ставить перед судом засуджений про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі вже було розглянуто судом, рішення є обов`язковим для виконання, судом було здійснено висновок про те, що він позбавлений можливості приймати нове рішення чи змінювати існуюче, тому суд не вбачав підстав для задоволення клопотання засудженого.

Враховуючи те, що порушене засудженим питання вже було предметом судового розгляду, за наслідками якого ухвалено процесуальне рішення, а також, оскільки вказаний період є строком покарання та не відноситься до строку попереднього ув`язнення у розумінні положень ст. 72 КК України (в тому числі і в редакції від 26.11.2015 року), суд першої інстації правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, з чим також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Безпідставними є також і доводи засудженого та захисника по те, що з огляду на умови утримання засудженого під час його етапування з виправної колонії в слідчий ізолятор, які відмінні від умов утримання під час виконання вироку та схожі з умовами утримання під час попереднього ув`язнення, такий період етапування можливо віднести до попереднього ув`язнення, оскільки такі твердження не грунтуються на положеннях закону, в тому числі і ЗУ «Про попереднє ув`язнення» та КПК України, є вільною інтерпритацією апелянта та захисника.

Таким чином доводи апеляційної скарги засудженого з приводу необхідності зарахування у строк попереднього ув`язнення строк у зв`язку з його етапуванням з ЧВК №62 м.Черкаси до ЖВК №4 м.Житомир не грунтуються на вимогах закону, крім того вже було предметом розгляду в суді першої інстанцї. Положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838- VIII від 26.11.2015 року визначають правила зарахування у строк покарання строку саме попереднього ув`язнення і не поширюються на період етупавання до місця відбуття покарання, адже після набрання вироком законної сили ув`язнення вже не є попереднім, а особа фактично відбуває покарання, визначене вироком, що набарав законної сили.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 537 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2022 року про відмову з задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: