Справа № 333/5160/22
Провадження №1-кп/333/345/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2022 року за № 0000688 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, який на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, який офіційно зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2022 року, приблизно о 18 годині, ОСОБА_4 , знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_5 , умисно наніс останній один удар кулаком правої руки в область лобної ділянки голови, чим спричинив потерпілій синець лівої навколоочної ділянки.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступнку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що кваліфікується як умисне легке тілесне ушкодження.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказані злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Дійсно, 27 серпня 2022 року він знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_1 , та наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область лобної ділянки голови. Протиправне діяння, яке ставляться йому в провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений та інші учасники справи не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного злочину, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому кримінального проступку знайшла своє підтвердження, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує по ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які помякшують чи обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обставини, обтяжуючі покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_4 кримінального проступку, вік та здоров`я обвинуваченого (не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини: раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрацію.

Враховуючи особистість обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відсутність у обвинуваченого судимості, щире каяття обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначити покарання у виді штрафу.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати та речові докази відсутні. Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1