Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3709/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 11 лютого 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2022 року було залишено без задоволення клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів до 11 лютого 2023 року включно без визначення розміру застави.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, а також врахував дані про особу обвинуваченого, який не працює, не має постійного джерела доходу, тому може продовжити злочинну діяльність для забезпечення свого існування та перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, та незаконно впливати на свідків.

Також, суд вказав, що обвинувачений страждає на ряд захворювань, але їх ступінь не свідчить про те, що він за станом свого здоров`я не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора.

В апеляційній скарзі обвинувачений, як вбачається з її змісту, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вказує, що суд не врахував, його стан здоров`я, оскільки він хворіє на цукровий діабет.

Вважає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки прокурором не було доведено обставин, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 14 грудня 2022 року судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Висунуте ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який є особливо тяжким, вчиненим проти життя та здоров`я людини, наслідки злочину смерть людини свідчать про підвищену суспільну небезпеку цього діяння, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, в разі доведення вини ОСОБА_8 , вказує на обґрунтованість висновків суду про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України та необхідності продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, на переконання колегії суддів судом першої інстанції обґрунтовано враховано, те, що обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, які б гарантували виконання ним процесуальних обов`язків зважаючи на тяжкість обвинувачення, оскільки він не працює, утриманців не має.

Наявні у обвинуваченого ОСОБА_8 захворювання, також не дають підстав для зміни йому запобіжного заходу, оскільки даних про те, що йому не можливо надати медичну допомогу в умовах СІЗО, чи така допомога йому не надається матеріали справи не містять, а навпаки з відповіді філії ЦОЗ ДКВС України в Житомирській області від 09.12.2022 р. №1338/ЖН22 слідує, що призначене лікування він отримує постійно і його стан є задовільним.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи апелянта щодо відсутності підстав для продовження тримання під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останньому та неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочину у якому він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування або зміни ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2022 року щодо нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: