Справа № 136/994/22
провадження №1-кп/136/65/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 від 11.05.2022, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, непрацюючого, військовозобов`язаного, учасник бойових дій, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

На початку березня 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 приїхали до домоволодіння потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у АДРЕСА_2 , для тимчасового проживання на період введеного в Україні воєнного стану.

У подальшому, 10.05.2022 об 11:00 год., ОСОБА_3 , в той час коли ОСОБА_7 та її донька ОСОБА_6 пішли з дому, перебуваючи за вищевказаною адресою, виявив у вітальній кімнаті житлового будинку куртку, що належить потерпілій ОСОБА_7 , в кишені якої знаходились грошові кошти в сумі 1800 грн., внаслідок чого у ОСОБА_3 виник умисел на їх крадіжку.

Відразу після цього, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення чужого майна на свою користь, пересвідчившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно і протиправно, усвідомлюючи, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, який введено на території України Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин, 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, скориставшись відсутністю потерпілої, шляхом вільного доступу, таємно, витягнув з куртки ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1800 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив крадіжку грошових коштів на загальну суму 1800 грн. і тим самим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якої є, крадіжка вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся, вказав, що зробив належні висновки, просив суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність і вказала, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов подавати не буде, при призначенні покарання поклалась на розсуд суду.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Ураховуючи те, що обвинувачений визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

За відомостями органу місцевого самоврядування за місцем проживання ОСОБА_3 характеризується добре, відповідно до довідки від 19.05.2022 за №1-155.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судимий відповідно до вимоги від 12.05.2022 за №810/229-02-2022.

Як слідує із довідки виданої КНП «Козятинська центральна районна лікарня Козятинської міської ради» за №560 від 23.05.2022 ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Відповідно до довідки КНП «Козятинська центральна районна лікарня Козятинської міської ради» за №182 від 23.05.2022, ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку у нарколога з 2018 року діагноз: синдром залежності від алкоголю.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експерта за №68 від 03.06.2022, в період часу до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_3 діяння останній виявляв психічні розлади у вигляді розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (F10.2), однак міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_3 виявляє психічні розлади у вигляді розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (F10.2),, однак може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, на наркоманію не страждає.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України, його мети, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості, справедливості та індивідуалізації покарання, при цьому враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченому, відсутності тяжких наслідків кримінального правопорушення, тому суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин, зокрема того, що останній являється учасником бойових дій, військовозобов`язаним, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст.76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування від результатів якого залежить подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Судом встановлено, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження було вжито заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно за ухвалою слідчого судді від 12.05.2022, питання про яке суд вирішує відповідно до ст.174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України , суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч.1 п.1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк за даним вироком рахувати з дня проголошення вироку.

Речові докази: грошові кошти в розмірі 700 (сімсот) гривень, які передані на відповідальне зберігання в індивідуальному сейфі до відділення №220/01 АБ «Укргазбанк», - повернути власнику ОСОБА_7 , скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 12.05.2022.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Світлана ШПОРТУН