Справа № 202/1193/23
Провадження № 1-кп/202/276/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року розглянув у спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007037 від 13 грудня 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Лиман (нині-Лиман) Донецької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий, -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Починаючи з 27.05.2022 до 01.10.2022, Російською Федерацією тимчасово окуповано територію м. Лиман Донецької області.

Представниками Російської Федерації на тимчасово окупованій території м. Лиман Донецької області створено підпорядковану, керовану та фінансовану Російською Федерацією окупаційну адміністрацію, в яку входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України.

При цьому, представники підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави на тимчасово окупованій території м. Лиман Донецької області, здійснювали підбір кадрів для зайняття посад в незаконних самопроголошених органах, у тому числі з числа громадян України, які на той час перебували на вказаній тимчасово окупованій території. Кінцевою метою окупаційних органів є інтеграція та подальше незаконне включення захопленої частини суверенної держави Україна до складу Російської Федерації.

12.06.2022 указом т.зв. «главы ДНР» № 285 «Об администрации города Красный Лиман» на тимчасово окупованій території м. Лиман Донецької області створена не передбачена законодавством України т. зв. «местная администрация Донецкой Народной Республики администрация города Красный Лиман», яка розташована за адресою: Донецька область Краматорський район, м. Лиман, вул. Незалежності, буд. 46, та на яку незаконно покладено здійснення функцій, властивих міській раді України.

Так, у громадянина України ОСОБА_1 , який був обізнаним про факт ведення РФ агресивної війни проти України, невизнання РФ поширення державного суверенітету України на її тимчасово окуповані території, з корисливих мотивів виник умисел на співпрацю з представниками держави-агресора.

На початку серпня 2022 року (точна дата органом досудового розслідування не встановлена) громадянин України ОСОБА_1 , перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Лиман Донецької області у приміщенні т. зв. «администрации города Красный Лиман Донецкой Народной Республики» за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, реалізуючи свій протиправний умисел, з корисливих мотивів, з метою співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією надав згоду і добровільно обійняв некерівну посаду «специалиста группы централизованного хозяйственного обслуживания отдела образования администрации города Красный Лиман Донецкой Народной Республики», створеного на тимчасово окупованій території окупаційною адміністрацією Російської Федерації, яку обіймав до початку активної фази деокупації м. Лиман Донецької області, тобто до 09.09.2022.

Громадянин України ОСОБА_1 у період часу з початку серпня 2022 року до 09.09.2022, перебуваючи на вказаній посаді, здійснював збір та передачу «начальнику отдела образования администрации города Красный Лиман Донецкой Народной Республики» даних щодо пошкоджень закладів освіти, які постраждали в наслідок бойових дій, на території м. Лиман та Лиманської ТГ, виконував будівельні та відновлювальні роботи в цих закладах, що не пов`язано з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у т.зв. «администрации города Красный Лиман Донецкой Народной Республики», створеній на тимчасово окупованій території окупаційною адміністрацією Російської Федерації та виконував рішення окупаційної адміністрації Російської Федерації, спрямовані на встановлення та утвердження тимчасової окупації державою-агресором частини території України.

Дії ОСОБА_1 , обґрунтовані та він обвинувачується у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою суду від 19.01.2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

В направленому обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за її відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого, яку він підписав в присутності захисника адвоката ОСОБА_2 , відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та без його участі. У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_1 , не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення, поясненнями ОСОБА_1 від 08.12.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_3 від 19.12.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 19.12.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 19.12.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 19.12.2022 року, протоколом огляду Інтернет ресурсу від 16.12.2022 року.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_1 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

ОСОБА_1 повинен нести кримінальну відповідальність за колабораційну діяльність, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує, як кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 111-1 КК України.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений офіційно не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану.

Враховуючі вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю без конфіскації майна.

Так, за правилами ч. 1 ст. 55 КК позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання.

Рішення суду про позбавлення такого права має бути чітко і ясно сформульоване в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникало жодних сумнівів під час його виконання. Якщо в санкції статті Особливої частини КК визначено характер посади або вид (рід) діяльності, то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Якщо ж покарання у санкції зазначене в загальній формі (наведене у формулюванні, що використовується у ст. 55 КК), суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити (описати, окреслити) у вироку характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатися якою він позбавляє засудженого. Більше того, покарання має формулюватися таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатися забороненою діяльністю в будь-якій галузі (сфері), а також був позбавлений можливості обіймати такі посади або займатися такою діяльністю, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений перебуваючи на вказаній вище посаді, здійснював збір та передачу даних щодо пошкоджень закладів освіти, які постраждали в наслідок бойових дій, на території м. Лиман та Лиманської ТГ, виконував будівельні та відновлювальні роботи в цих закладах, тому заборона повинна буди пов`язана сама з такою діяльністю.

Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення права обіймати будь які посади в закладах освіти та в органах державної влади або займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням будівельних та відновлювальних робіт в органах державної влади та закладах освіти, на строк дванадцять років без конфіскації майна.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази суду не надавались.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_7