1Справа № 335/5294/21 1-кп/335/179/2023
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-05.07.2021 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, за ст.75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 1 (один) рік;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ
29.04.2021 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , діючи всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 року, перебуваючи неподалік залізничних колій, які проходять над вул.Рекордна в м.Запоріжжя, знайшов на землі прозорий зіп-пакет з порошкоподібною кристалічною речовиною білого кольору, який підняв з землі, тим самим незаконно придбав психотропну речовину, та поклав до правої кишені кофти, та став незаконно зберігати при собі без мети збуту. Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на зберігання психотропних речовин без мети збуту, ОСОБА_5 незаконно зберігаючи при собі придбану психотропну речовину направився за місцем свого проживання, після чого 30.04.2021 року приблизно о 20 годині 00 хвилин біля під`їзду № 1 за адресою: м.Запоріжжя, проспект Соборний, 173 був зупинений військовослужбовцями Національної гвардії України, У подальшому, в період часу з 21 години 30 хвилин до 21 години 38 хвилин 30.03.2021 працівниками поліції під час проведення огляду місця події за вказаною адресою, у ОСОБА_5 виявлено та вилучено прозорий зіп-пакет з порошкоподібною кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта є особливо небезпечною психотропною речовиною «PVP», маса якої в перерахунку на основу складає 0,3141 г, обіг якої заборонений відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав, та пояснив суду, що в квітні 2021 року неподалік від місця його проживання працівники поліції вилучили у нього зіп-пакет, який він знайшов не землі та поклав до карману свого одягу. Також в липні 2021 року по вул.Волгоградській в м.Запоріжжя у нього працівники поліції вилучили згорток, обмотаний липкою стрічкою, в якому був пакет з кристалічною речовиною, який він зберігав при собі в кармані штанів.
Захисник, не заперечуючи винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень просила призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, яке не буде пов`язане із фактичним позбавленням волі.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що підтверджують наявність речових доказів та матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений підтвердив, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.309 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.
Водночас, визначаючись із кваліфікацією дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.309 КК України, суд зазначає, що стороною обвинувачення такі дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, вчинене повторно.
Проте, Законом України № 2612-VIII, який набрав чинності 01.07.2020 року, частина 2 статті 309 КК України викладена у іншій редакції, а саме передбачена відповідальність за «ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах».
Тобто, вказаним законом з частини 2 статті 309 КК України виключено кваліфікуючу ознаку повторності, а передбачена відповідальність за «ті самі дії, вчинені протягом року після засудження за цією статтею»,
Тому, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, вчинене особою протягом року після засудження за цією статтею.
Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальним проступком та нетяжким злочином, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий за кримінальне правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, на шлях виправлення не став та вчинив злочин в період випробувального строку за іншим вироком, під наглядом лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, з 2021 року неодноразово оглядався лікарем-наркологом, перебував на військовій службі, зі слів обвинуваченого визнаний непридатним за станом здоров`я до військової служби, офіційно не працевлаштований, не одружений.
Як пом`якшуючі покарання обставини суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 дав своїм діям належну оцінку і дійсно готовий понести передбачену законом відповідальність.
Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням ступені тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі.
Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.07.2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вирок суду набрав законної сили 05.08.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, в разі вчинення особою нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, остаточне покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Крім того, один епізод злочинної діяльності, який кваліфікований за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, був вчинений ОСОБА_5 29.04.2021 року, тобто до постановлення 05.07.2021 року вироку Ленінським районним судом м.Запоріжжя, другий епізод за ч.2 ст.309 КК України вчинений ОСОБА_5 після постановлення вироку від 05.07.2021 року.

Відповідно до п.п. 20, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Таким чином, в разі вчинення особою нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, остаточне покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 71 ч. 1 КК України, і до призначеного йому за даним вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.07.2021 року.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 1372 грн.96 коп.

Керуючись ст.ст.368,370,374КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.07.2021 року призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року 1 місяця обмеження волі.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.07.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дати приведення вироку до виконання.

Речові докази: пакет № 5473404, що містить полімерний пакет з кристалічною речовиною білого кольору, масою 0,3141 г ( в перерахунку на основу), кристалічну речовину світло-блакитного кольору, у складі якої є наркотичний засіб, маса якої в перерахунку на основу складає 0,70789 грам, передані до камери схову ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 1372 (одну тисячу триста сімдесят дві) грн.96 коп.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1