Справа №463/6089/18
Провадження №1-кп/463/49/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження № 0002530 від 2 жовтня 2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, розлученого, зі слів батька двох малолітніх дітей 2013 і 2015 років народження, однак позбавлений щодо них батьківських прав, безробітного, не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 -

за ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_4 і Особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, 1 жовтня 2018 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, за попередньою змовою, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи з корисливих мотивів та власного безпідставного збагачення, перебуваючи на військовому меморіалі «Марсове поле», що знаходиться за адресою: місто Львів, вул. Мечнікова, де в цей час по алеї, біля повороту на вул. Сороки, проходив потерпілий ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу підійшли до останнього зі спини, та вдаривши його в праву тім`яну ділянку голови, забрали з правої кишені куртки мобільний телефон марки «Iphone 7», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 18000 гривень, із сім-картою мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_2 , вартістю 50 гривень, та шляхом ривка зірвали із шиї потерпілого навушники марки «Marshall major 2», чорного кольору, вартістю 2500 гривень, після чого потерпілий впав. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_4 і Особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, не даючи змоги потерпілому піднятися із землі, наносили ОСОБА_5 удари кулаками в область голови, до того моменту, поки останній не віддав, на їхню вимогу, шкіряний гаманець коричневого кольору, вартістю 500 гривень, всередині якого знаходився паспорт громадянина України (ІД-картка № НОМЕР_3 ) на ім`я ОСОБА_5 , студентський квиток ЛНУ ім. І.Франка серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , банківська карта «Монобанк» № НОМЕР_5 ; дві банківські картки «ПриватБанк» з наступними номерами № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 , картка мережі «ІНФОРМАЦІЯ_3» № НОМЕР_8 , котрі для потерпілого матеріальної цінності не становлять, та грошові кошти у сумі 80 гривень.

Після цього, ОСОБА_4 і Особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, утримуючи викрадене майно у руках із місця вчинення злочину втекли, та через деякий час, із частиною викраденого майна, були затримані працівниками поліції на автозаправній станції «ОККО», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Джорджа Вашингтона, 12.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_4 і Особи 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, потерпілому ОСОБА_5 заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 21130 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що 1 жовтня 2018 року вночі разом з братом перебував на військовому меморіалі « Марсове поле », де побачили потерпілого. Тоді вирішили підійти до нього та пограбувати. Тому підійшли ззаду та обоє наносили йому удари кулаками в область голови, з кишені викрали телефон марки «Iphone 7», з шиї зірвали навушники, а в подальшому на їх вимогу потерпілий віддав гаманець, в якому були різні картки та 80 гривень. Після цього з викраденим майном залишили місце нападу, однак в подальшому були затримані на автозаправній станції «ОККО» на вул. Джорджа Вашингтона. Щиро розкаявся та надав докази відшкодування потерпілому заподіяної шкоди. Просив суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового розгляду не оспорювались фактичні обставини справи, а тому докази, які їх стверджують, в судовому засіданні не досліджувались, а вважаються встановленими судом.

Таким чином, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені грабежу за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, його дії за ч. 2 ст. 186 КК України кваліфіковано вірно.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєного злочину, дані про його особу, зокрема те, що обвинувачений є особою молодого віку, раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому.

З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурора, який просив призначати покарання зі звільненням від відбуття такого з випробуванням, а також заяву потерпілого відповідно до якої обвинувачений відшкодував заподіяну йому шкоди та він до нього не має претензій, беручи до уваги перебування обвинуваченого в розшуку, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки таке покарання відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Запобіжний захід у виді застави обвинуваченому до набранням вироком законної сили слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_4 - скасувати. Повернути заставодавцю ОСОБА_7 заставу в розмірі 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень внесену за ОСОБА_4 згідно з квитанцією № 0.0..1 (код квитанції 9284-9591-9435-3392) від 20 жовтня 2022 року.

В строк відбуття покарання зарахувати ОСОБА_4 строк перебування під вартою з 19 по 21 жовтня 2022 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1