Справа № 192/1763/22
Провадження № 1-в/192/302/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
представника ДУ «СВК (№21)» ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» погоджене спостережною комісією при Дніпровській районній військовій адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на даний час відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого 31.07.2019 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі,
Початок строку: 10.06.2019 року
Кінець строку: 10.06.2023 року
ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» за погодженням зі спостережною комісією при Дніпровській районній Державній адміністрації звернулись до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, посилаючись на те, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ«Солонянська виправна колонія (№21)» з 26.09.2019, працевлаштований старшим днювальним медично-санітарної частини, до праці ставиться сумлінно, режиму утримання дотримується свідомо, має дев`ять заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не мав. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». Реалізував програму диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт». Визнає провину у скоєних злочинах. Вирішене питання реєстрації. Заборгованість за виконавчими листами 40474.66 гривень. Відшкодовано - 500 гривень.
Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні подання підтримав.
Засуджений в судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, зазначив, що він працює з 2019 року, про виконавчі листи він нічого не знав, адміністрація колонії повідомила його лише в листопаді 2022 року. Сума, яка була відшкодована, була сплачена його мамою, яка нещодавно померла.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, вважав, що засуджений не довів свого виправлення, не здійснив ніяких заходів для виконання вироку в частині відшкодування шкоди потерпілій, адже міг працювати та виплачувати по 500 гривень щомісячно і на час розгляду подання вже відшкодував би близько 20000 грн. Поведінка засудженого не така, на яку потрібно рівнятися іншим засудженим, тому вважав, що подання не підлягає задоволенню, ОСОБА_5 не довів свого виправлення.
Суд, вислухавши представника ДУ «СВК №21», засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, встановив таке.
Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбування покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Аналізуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, суд враховує, що 30.10.2020 року комісією установи відмовлено у застосуванні зміни до умов тримання відповідно до ст. 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, що не стає на шлях виправлення.

18.06.2021 року комісією установи відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до статті 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення. 25.02.2022 року комісією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення відповідно до статті 82 КК України як особі, що не довела свого виправлення.

Станом на 10.02.2022 року ОСОБА_5 відбув 2/3 частини строку покарання призначеного за вироком суду. Комісією Державної установи «СВК (21)» 25.02.2022 року відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільненні від відбування покарання. Зазначена ухвала залишена без змін апеляційним судом.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу має дев`ять заохочень за підсумками роботи, зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, а також з нагоди святкування 30-ї річниці Дня Незалежності України, що застосовані до нього 21.04.2020 року, 14.07.2020 року, 19.10.2020 року, 18.01.2021 року, 12.04.2021 року, 23.08.2021 року, 19.10.2021 року, 21.01.2022 року, 12.04.2022 року. Стягнень не має.
Суд враховує реалізацію програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», та участь в програмі «Підготовка до звільнення», однак на думку суду, позитивні зміни в особистості засудженого лише формуються та не є усталеними, що не свідчить про досягнення мети призначеного ОСОБА_5 покарання.

Суд вважає, необґрунтованими посилання представника адміністрації установи, що поведінка ОСОБА_5 є усталеною, що свідчить про виправлення засудженого, оскільки після відмови судом в умовно-достроковому звільненні до ОСОБА_5 заходів заохочення до нього протягом більше 6 місяців не застосовувалось.

Суд вважає, що під час відбування покарання ОСОБА_5 він формально ставиться до праці, що не може свідчити про сумлінність його поведінки.

Суд приймає до уваги також те, що під час судового розгляду ОСОБА_5 належної зацікавленості у відшкодуванні завданої шкоди потерпілій не проявляв, зазначав про відшкодування шкоди поступово, частинами і лише після звільнення.

При цьому як встановлено судом 500 грн. були відшкодовані матір`ю засудженого, а не ним самим. Поведінка ОСОБА_5 на думку суду свідчить про відсутність критичного ставлення до вчиненого та його наслідків, глибоко усвідомлення та каяття на що посилався представник адміністрації судом не встановлено. ОСОБА_5 сприймає себе як жертву обставин.

Судом врахована особа засудженого ОСОБА_5 в цілому, він неодноразово судимий за злочини які сам засуджений оцінює як дурість та єдиною своєю помилкою вважає злочин, за який відбуває покарання в даний час, що на думку суду означає, що ОСОБА_5 висновків він не зробив.
Суд враховує і те, що до ОСОБА_5 в минулому застосовувалось покарання зі звільненням від його відбування, яке виявилось не ефективним.
За таких обставин, суд вважає, що основна мета призначеного судом покарання на цьому етапі його відбування не досягнутата умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним та недоцільним.
Суд при вирішенні питання про необхідність умовно-дострокового звільнення засудженого від покарання повинен забезпечити не тільки права засудженого та встановити передбачені законом підстави для його застосування, а й забезпечити права потерпілої від злочину вчиненого ОСОБА_5 на що обґрунтовано посилався прокурор під час судового розгляду, та високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
За таких обставин та відсутності беззаперечних доказів виправлення ОСОБА_5 суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» погоджене спостережною комісією при Дніпровській районній військовій адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим - з моменту вручення копії ухвали.
Повна ухвала складена 07.12.2022 року.

Суддя ОСОБА_1