Справа № 755/9186/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" березня 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

при розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальні провадження №0004166 та №0006287 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2015 року народження, не військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

23.05.2019 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , помітив відчинені двері до під`їзду, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужою майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 зайшов до під`їзду вищевказаного будинку та піднявся на декілька поверхів вище, де побачив, що на загальному коридорі знаходиться дитячий велосипед марки «Crosser Trinity» синього кольору. Переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 викрав вищезазначений велосипед, після чого спустився на ліфті та направився на вихід з будинку у напрямку ринку «Дарниця».

Після цього з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3000 гривень 00 копійок.

Крім того, 26.07.2019 року, приблизно о 10 годині 25 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , помітив відчинені двері до під`їзду та вільно зайшов до будинку.

В подальшому ОСОБА_3 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_4 , піднявся на верхній поверх.

В свою чергу перебуваючи на сходинках будинку, ОСОБА_3 спустився на чотири поверхи нижче, де побачив пакет, в якому перебувала болгарка (кутова шліфмашина), марки «СШМ 970», чорного кольору, загальною вартістю 700 гривень, що належить ОСОБА_6 .

В подальшому у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, з метою обернення його на свою користь, при цьому обравши предметом свого злочинного посягання майно, що належить ОСОБА_6 , а саме болгарку (кутову шліфмашину), марки «СШМ 970», чорного кольору, загальною вартістю 700 гривень.

Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що болгарка (кутова шліфмашина), марки «СШМ 970», чорного кольору, йому не належить, ОСОБА_3 підняв з підлоги зазначене майно, тим самим незаконно заволодів майном, що належить ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив своїми умисними діями, потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 700 гривень 00 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, які вказані у обвинувальних актах, відповідають дійсності, зокрема пояснив суду, що протягом 2019 року вчиняв крадіжки вказаних у обвинувальних актах речей. Протиправні діяння, відносно усіх кримінальних правопорушень, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється. Вчинив вказані правопорушення, оскільки мав скрутне матеріальне становище. Завдану шкоду частково відшкодував. На даний час проживає з мамою та допомагає утримувати малолітнього сина, неофіційно працює. Просив суд не позбавляти його свободи, дати можливість працювати та утримувати сина, а також відшкодувати шкоду.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінальних проваджень, які характеризують особу обвинуваченого.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує дії останнього за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним (справа «Ізмайлов проти росії», «Бакланов проти росії», «Фрізен проти росії»)

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує відповідно до ст.ст.65-67 КК України ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні і в суді.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст.12 КК України є кримінальним проступком та нетяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, - раніше не судимий, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, часткове відшкодування завданої шкоди, а також конкретні обставини справи.

Враховуючи вищевикладене, положення ст.61 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі, а також у межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Статтею 72 КК України передбачено, що при складанні покарань за сукупністю злочинів менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі, крім іншого, відповідають два дні обмеження волі.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів, тобто за ст.70 КК України із застосуванням ст.72 КК України, перевівши покарання у виді обмеження волі у більш суворий вид - позбавлення волі, з дотриманням правил складання різновидних покарань, виходячи з того співвідношення, яке встановлено для них у ст.72 КК України.

Враховуючи положення ст.75 КК України, наявність обставин, що пом`якшують покарання, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, спосіб його життя, а також інші дані, що характеризують особу винного, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробовуванням, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

В ході досудового розслідування та у суді потерпілими цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, з урахуванням вимог ст.72 КК України, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточнепокарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Матеріали кримінальних проваджень №0004166 та №0006287 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/9186/19.

Речові докази: оптичний носій інформації, який знаходяться в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, а також направити для відома потерпілим. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1