Номер провадження: 11-кп/813/194/23
Справа № 498/468/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань: ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» матеріали кримінального провадження №0000082 від 26.04.2020 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.02.2021 року, стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Новоборисівка Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.194 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України, та йому призначено покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки і 2 місяці;

-за ч.2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 8 місяців.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 3 років і 8 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально виконавчій установі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили змінено з домашнього арешту на тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 матеріально - майнову шкоду у розмірі 153136 грн та моральну( немайнову ) шкоду у розмірі 150000 - грн.

Вироком суду першої інстанції вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно оскарженого вироку суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що він у ніч з 25.04.2020 року на 26.04.2020 року (точний час слідством встановити не представилось можливим) у ОСОБА_9 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна , а саме овець з території домоволодіння ОСОБА_11 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 діючи умисно, з корисливих мотивів, користуючись тим , що його дії залишаються непоміченими потерпілим та іншими сторонніми особами за допомогою гужового візка з конем, прибув до домоволодіння ОСОБА_11 , ОСОБА_9 проник на територію домоволодіння шляхом пошкодження паркану виготовленого з дерев`яних стовпчиків обтягнутих сіткою «рабицею». Після чого, шляхом пошкодження навісних замків, на які були зачинені вхідні двері, проник у підсобне приміщення та незаконно заволодів 1 вівцею яркою, 6 вівцематками та 4 ягнятами. Після вчинених дій з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд спричинивши своїми навмисними діями потерпілому ОСОБА_11 матеріальні збитки на загальну суму 16015 гривень.

В період часу в ніч з 26.04.2020 року по 27.04.2020 року у ОСОБА_9 в зв`язку з виниклими напередодні неприязними відносинами з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виникли в результаті того, що 26.04.2020 року під час невідкладного обшуку домоволодіння ОСОБА_9 та загону для овець у кримінальному провадженні №000082 від 26.04.2020 року у якому приймав участь ОСОБА_12 , який допомагав у вилученні овець (ловив овець викрадених у ОСОБА_11 ), що обурило ОСОБА_9 , в результаті чого у останнього виник умисел направлений на пошкодження чужого майна, загальнонебезпечним способом шляхом підпалу, автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» Vito державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, що належить ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків та з мотивів помсти, 27.04.2020 року точний час слідством встановити не вдалося можливим, ОСОБА_9 , взяв з собою невстановлену слідством горючу рідину, в скляній банці та прибув до будинку розташованого за адресою АДРЕСА_2 , заздалегідь знаючи, про те, що на території домоволодіння знаходиться автомобіль марки «MERCEDESBENZ» Vito державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 підійшов на близьку відстань до вказаного автомобіля, тримаючи у руках при цьому банку з горючою сумішшю.

Після чого, ОСОБА_9 , 27.04.2020 року приблизно о 01 годин 30 хвилин (більш точного часу встановити не представилось можливим в ході слідства) знаходячись біля домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, бажаючи пошкодити майно загально-небезпечним способом, а саме шляхом підпалу, розуміючи, що біля вказаного автомобіля розташований житловий будинок в якому в момент події відпочивали господар будинку ОСОБА_11 та його дружина, використовуючи для цього горючу рідину в скляній ємності, вид якої досудовим розслідування не встановлено, кинув запалену ємність з горючою рідиною на дах автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» Vito державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , в наслідок чого автомобіль було повністю охоплено полум`ям від вказаної горючої суміші. Після здійснення підпалу ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник в невідомому напрямку, а потерпілий ОСОБА_7 , разом з " іншими мешканцями села вживали заходи щодо локалізації пожежі автомобіля та попередження розповсюдження полум`я на житловий будинок. За результатами підпалу автомобіля, транспортний засіб повністю знищений, чим завдано шкоду потерпілому ОСОБА_7 у розмірі 101383 гривень. Згідно висновку експерта найбільш ймовірною причиною загорання і пожежі автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» Vito державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка сталася 27.04.2020 рику за адресою: АДРЕСА_2 , було внесення стороннього вогневого джерела запалювання полум`яної форми із застосуванням інтенсифікатора горіння.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувативирок суду та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_9 за пред`явленим йому обвинуваченням.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказує, що висновки суду першої інстанції щодо винуватості обвинуваченого не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду, а частина доказів обвинувачення є сфальсифікованими. Також захисник зазначає, що судом не було надано належної оцінки показів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі - КПК), проведено за відсутності потерпілого ОСОБА_11 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи за наявною в матеріалах провадження адресою та за допомогою смс-повідомлення, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

Також, апеляційний розгляд проведено без участі захисника, яка звернулась до апеляційного суду з клопотанням про здійснення розгляду за її відсутності, проти чого не заперечував обвинувачений ОСОБА_9 .

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

24.01.2023 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про відмову від апеляційної скарги його захисника ОСОБА_10 та закриття апеляційного провадження. Однак апеляційний суд не вправі закривати апеляційне провадження за клопотанням обвинуваченого, якщо апеляційна скарга буда подана його захисником, враховуючи вимоги ст. 403 КПК.

Тобто, в даному конкретному випадку має відмовитись від апеляційної скарги саме захисник, який звертався з апеляційною скаргою на вирок суду першої інстанції, в інтересах обвинуваченого. Така правова позиція узгоджується з висновком Об`єднаної палати ККС ВС у постанові від 22.02.2021 року (справа № 481/1754/18).

Разом з тим, 23.02.2023 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_10 про відмову від поданої апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого, в якій зазначено про те, що вказана позиція узгоджена з обвинуваченим.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який просив прийняти його відмову та захисника ОСОБА_10 від апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження; прокурора, який не заперечував проти закриття апеляційного провадження; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 393 КПК апеляційну скаргу на судові рішення, має право подати, зокрема, захисник - у частині, що стосується інтересів обвинуваченого, засудженого.

Згідно положень ч.1 ст. 403 КПК особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного чи касаційного розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 403 КПК якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Станом на 24.02.2023 року вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.02.2021 року, крім захисника ОСОБА_10 , ніким не оскаржений, а тому враховуючи відмову обвинуваченого та захисника ОСОБА_10 від апеляційної скарги, провадження за апеляційною скаргою захисника підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 403, 419 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Прийняти відмову обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 від апеляційної скарги захисника на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.02.2021 року в кримінальному провадженні №0000082 від 26.04.2020 року, яким ОСОБА_9 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 194 КК України.

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 від апеляційної скарги на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.02.2021 року стосовно ОСОБА_9 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4