Справа № 131/826/21
Провадження №11-кп/801/406/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу судді Немирівського районного суду Вінницької області від 14.03.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000319 від 20.06.2021 року відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні № 120210250 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.06.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 14.03.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 14.03.2023 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою задоволено.

Продовжено раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 12 травня 2023 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 14.03.2023 року, та постановити нову ухвалу про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 .

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що ухвала суду відносно обвинуваченого ОСОБА_7 є незаконною, необгрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України.

Суд не прийняв до уваги той факт, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання найсуворішої міри покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_9 має міцні соціальні звязки, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 , має на утриманні доньку ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно займався підприємницькою діяльністю, має позитивну характеристику за Бабинським старостинським округом Вінницької області.

Притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності в минулому не може підтверджувати винуватість обвинуваченого у скоєнні ДТП, а також бути підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки за матеріалами кримінального провадження він вважається несудимою особою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, оскільки ОСОБА_7 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який потягнув за собою загибель людини, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, вливати на свідків, потерпілу, вчинити інші кримінальні правопорушення, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , яка просила задоволити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000000319 від 20.06.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, перебуває на розгляді у суді першої інстанції.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Не приймає до уваги суд апеляційної інстанції посилання в апеляційній скарзі, що ризики наведені прокурором та які зазначені в ухвалі суду відсутні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має обґрунтувати свій висновок про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який в разі доведення його винуватості, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може незаконно впливати на свідків, потерпілу, переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, та те, що на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.

Посилання захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_7 має міцні соціальні звязки, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 , має на утриманні доньку ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно займався підприємницькою діяльністю, має позитивну характеристику, як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки вказані обставини не спростовують висновки суду щодо доцільності продовження застосування запобіжного заходу.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи тяжке кримінальне правопорушення , що призвело до загибелі людини, легковажно ставиться до порушення правил дорожнього руху, не робить належних для себе висновків, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, що в подальшому ускладнить проведення судового розгляду.

Твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Підстави для скасування ухвали Немирівського районного суду Вінницької області від 14.03.2023 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 14.03.2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3