Справа № 182/5171/20
Провадження № 1-кп/0182/343/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості про вчинення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002018 від 25.08.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, без реєстрації, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186 КК України,

участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

25.08.2020 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , побачив малолітнього ОСОБА_5 , який сидів на сходах поряд з вище вказаним будинком, та в руках якого знаходився мобільний телефон.

В той же день та час, ОСОБА_3 , перебуваючи біля вище вказаного будинку, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, підійшов зі спини до малолітнього ОСОБА_5 та реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння майном малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання потерпілому майнової шкоди та бажаючи їх настання, діючи відкрито, умисно, з корисливих мотивів, вихопив з його рук мобільний телефон та швидко побіг в сторону будинку АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 відкрито заволодів мобільним телефоном марки «XIAOMI», моделі «Redmi 6A» 2/16GВ, ІМЕІ (1): НОМЕР_1 , ІМЕІ (2): НОМЕР_2 , ринкова вартість якого, згідно висновку експерта судової товарознавчої експертизи № 307 від 28.08.2020 складає 1850,00 грн., в телефоні заходилася сім картка мобільного оператора «Київстар» ( НОМЕР_3 ), яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, та який належить ОСОБА_5 , чим завдав матеріальної шкоди на вказану суму.

З місця вчинення злочину втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав у повному обсязі та суду показав, що 25.08.2020 року приблизно о 16 годині 00 хвилин він знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , побачив незнайомомго хлопця, який сидів на сходах поряд з вище вказаним будинком, та в руках якого знаходився мобільний телефон. Він підійшов зі спини до малолітнього ОСОБА_5 та вихопив з його рук мобільний телефон та швидко побіг в сторону будинку АДРЕСА_3 . Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, але надали заяву в якій просила розглядати кримінальне провадження за її відсутності. Цивільний позов заявляти не бажає. Під час призначення покарання поклалась на розсуд суду.

У зв`язку з визнанням вини, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини, які не досліджувалися, в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд вважає, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином (ч. 1 ст. 186 КК України).

Також суд враховує обставини справи, особу винного.

Так, ОСОБА_3 раніше не судимий ( а.п. 91), офіційно не працевлаштований, без реєстрації, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується нейтрально (а.п.94). Не одружений, на утриманні нікого не має. Також суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.п. 92-93).

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).

Повернення потерпілому викраденого майна, пом`якшуючою обставиною суд не визнає, оскільки воно фактично відбулося без участі обвинуваченого, завдяки діям працівників поліції.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд вважає (п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України) вчинення злочину щодо малолітньої особи.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, в тому числі які пом`якшують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з позбавленням волі.

Вказане покарання буде відповідати меті покарання передбаченого ст. 50 КК та меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, визнання вини, відсутність претензій з боку потерпілої, особу обвинуваченого, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Стосовно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.

Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № 307 від 28.08.2020 у сумі 170 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 124 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.1 ст.186 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, та поклавши на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76КК України:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стосовно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази:

-мобільним телефоном марки «XIAOMI», моделі «Redmi 6A» 2/16GВ, чорного кольору, ІМЕІ (1): НОМЕР_1 , ІМЕІ (2): НОМЕР_2 , який переданий під розписку представнику потерпілого ОСОБА_6 - залишити у її користуванні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи №307 від 28.08.2020 у сумі 170 ( сто сімдесят) грн. 00 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1