Справа № 953/4097/22
н/п 1-кп/953/704/22
"25" листопада 2022 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 ,
прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_11 ,
У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 347, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ст. 348, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ст. 348 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у підготовчому судовому засіданні підтримали клопотання захисників.
Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні надав письмові заперечення щодо клопотання про закриття кримінального провадження та повернення обвинувального акту, в яких зазначив, що постанова першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури про продовження строку досудового розслідування винесена у порядку, передбаченому ст. 615 КПК України, тому є законною. Підкреслив, що 22 квітня 2022 року він фактично був позбавлений можливості доступу до Київського районного суду м. Харкова, оскільки будівля, в якій знаходиться суд, розташована на місцевості, яка є однією з найбільш постраждалих від обстрілів з боку російських військових, що у свою чергу суттєво підвищувало загрозу ударів з артилерії та ракетних ударів ворогом, а тому перебування в суді значно підвищувало загрозу для його життя та здоров`я. Зауважив, що у період часу з 18 по 22 квітня 2022 року практично всі райони міста Харкова зазнавали обстрілів з боку російський військових. Більш того, на час винесення постанови про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні доступ до правосуддя також був обмежений сторонніми чинниками, зокрема був обмежений рух транспортних засобів, обмежена можливість придбати пальне. Зазначені обставини, перш за все - загроза для життя та здоров`я, на думку прокурора, були об`єктивними причинами неможливості звернення з клопотанням про продовження строку досудового розслідування саме до слідчого судді, у зв`язку з чим він прийняв рішення звернутися з відповідним клопотанням до керівника органу прокуратури, що не суперечило нормам чинного на той час КПК України. Зауважив, що посилання сторони захисту на те, що сторона обвинувачення знала про функціонування суду, оскільки прокурор ОСОБА_4 подав клопотання до Київського районного суду, які були розглянуті 21 квітня 2022 року, не заслуговують на увагу, оскільки такі клопотання він подав через систему Електронний суд та вони були розглянуті дистанційно.
Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання захисників, посилаючись на його необґрунтованість.
Потерпілий ОСОБА_13 у підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив підготовче судове засідання проводити за його відсутності.
Потерпілий ОСОБА_14 у підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив підготовче судове засідання проводити за його відсутності.
Потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у підготовче судове засідання не з`явилися, від їх представника адвоката ОСОБА_17 надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшла такого висновку.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.
Нормами п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК врегульовано, що кримінальне провадження підлягає закриттю у разі якщо, після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України. Відповідно до ст.12 КК України вказаний злочин відноситься до тяжких.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Нормами п. 2, 3 ч. 4 ст. 219 КПК України встановлено, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
З аналізу вищезазначених положень слідує, що загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Частина 3 ст. 294 КПК України визначає порядок продовження строку досудового розслідування з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Відповідно до цієї норми, якщо досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України (протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину), такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених п.п. 2 і 3 ч. 4 ст. 219 КПК України: 1) до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора; 2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; 3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.
27 липня 2021 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.
27 липня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ст. 348, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.
20 вересня 2021 року постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_18 продовжений строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців.
26 жовтня 2021 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова продовжений строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до шести місяців.
24 січня 2022 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова продовжений строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до дев`яти місяців.
22 квітня 2022 року постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_19 продовжений строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до одинадцяти місяців.
16 червня 2022 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень.
Сторона захисту визначила для закриття кримінального провадження підставу, передбачену п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, посилаючись на те, що постанова першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури про продовження строків досудового розслідування від 22 квітня 2022 року винесена з порушенням у порядку, передбаченому ст. 615 КПК України, тому є неправомірною.
Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями захисників з огляду на таке.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 в Україні введений воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз до 19 лютого 2023 року.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.
За змістом положень ч. 3 ст. 7 КПК форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинна відповідати загальним засадам кримінального провадження з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених розділом IX-1 «Особливий режим досудового розслідування, судового розгляду в умовах воєнного стану» КПК України.
Статтею 615 КПК встановлюється особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України "Про попереднє ув`язнення" щодо додаткового регулювання забезпечення діяльності правоохоронних органів в умовах воєнного стану» № 2111-IX від 03 березня 2022 року, який набрав чинності 08 березня 2022 року, внесені зміни до Кримінального процесуального кодексу, зокрема, положення п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України викладені в такій редакції: «У разі введення в Україні або окремих її місцевостях (адміністративній території) воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та якщо: відсутня об`єктивна можливість виконання у встановлені законом строки слідчим суддею повноважень, у тому числі передбачених ст. 294 цього Кодексу, - такі повноваження виконує керівник відповідного органу прокуратури з урахуванням вимог глави 37 цього Кодексу за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором».
Тобто, як виняток в умовах воєнного стану з урахуванням неможливості слідчим суддею здійснювати свої повноваження законодавець надав повноваження керівнику відповідного органу прокуратури своєю мотивованою постановою продовжувати строк досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Станом на 22 квітня 2022 року зміни в п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України не вносилися, зазначена норма діяла в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України "Про попереднє ув`язнення" щодо додаткового регулювання забезпечення діяльності правоохоронних органів в умовах воєнного стану» № 2111-IX від 03 березня 2022 року.
Доводи сторони захисту щодо наявності підстав для закриття провадження, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, зводяться лише до того, що винесена у порядку ст. 615 КПК України постанова першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури є неправомірною, оскільки керівник органу прокуратури має право здійснювати повноваження, у тому числі передбачені ст. 294 КПК України, виключно у разі, якщо відсутня об`єктивна можливість виконання у встановлені законом строки таких повноважень слідчим суддею. З урахуванням того, що станом на день винесення вказаної постанови Київський районний суд м. Харкова функціонував, прокурор мав звернутися виключно до слідчого судді з відповідним клопотанням, а не до керівника органу прокуратури, що, на думку захисників, свідчить про відсутність об`єктивної неможливості виконання своїх повноважень слідчим суддею, а отже постанова винесена протиправно, тому строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчився ще 27 квітня 2022 року.
Надаючи оцінку наведеним захисниками доводам про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання за своїм змістом є незгодою із рішенням прокурора, яке він прийняв у зв`язку із викладеними обставинами, які пов`язані з воєнним станом.
Разом з тим нормами ч. 4 ст. 615 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність керівника органу прокуратури, прийняті або вчинені на виконання повноважень, визначених частиною першою цієї статті, розглядаються слідчим суддею того суду, в межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеного до нього суду, що може здійснювати правосуддя, або іншого cуду, визначеного в порядку, передбаченому законодавством.
Отже, законодавець передбачив можливість у разі незгоди із прийнятим керівником органу прокуратури рішенням на виконання повноважень, визначених ч. 1 ст. 615 КПК України, оскаржити таке рішення до слідчого судді.
Судовий контроль у випадках реалізації прокурором тих повноважень, які йому були надані виключно у зв`язку із запровадженням воєнного стану, є гарантією забезпечення інтересів учасників кримінального провадження.
З аналізу викладеного слідує, що здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні належить виключно до повноважень слідчого судді.
Отже, сторона захисту не погоджуючись із рішенням прокурора, яке він прийняв у зв`язку із обставинами, які пов`язані із воєнним станом, мала можливість оскаржити таке рішення прокурора до слідчого судді, у порядку визначеному ч. 4 ст. 615 КПК України.
З огляду на те, що сторона захисту не надала суду жодних доказів на підтвердження того, що постанова про продовження строків досудового розслідування від 22 квітня 2022 року була скасована у судовому порядку, у колегії суддів відсутні будь-які підстави не брати таку постанову до уваги.
Доводи сторони захисту про сплив строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 27 квітня 2022 року не знайшли свого підтвердження, а їх правова позиція не узгоджується із проаналізованими положеннями кримінального процесуального закону.
Сторона захисту як на підставу для повернення обвинувального акту посилається лише на те, що кримінальне провадження у цій частині не може бути закрите на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, однак беручи до уваги, що обвинувальний акт надійшов до суду з порушенням процесуальних строків, тому на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, він підлягає поверненню прокурору.
Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями захисників з огляду на таке.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Колегія суддів зауважує, що обставина, на яку посилається сторона захисту у своєму клопотанні, не є підставою для повернення обвинувального акту у розумінні положень ч. 2 ст. 291 КПК України. Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, визначений положеннями ч. 2 ст. 291 КПК України є вичерпним і виключає можливість його розширеного тлумачення.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувальний акт відповідає вимогам чинного Кримінального процесуального кодексу України, суттєвих порушень, за яких суд має повернути обвинувальний акт прокурору, колегією суддів не встановлено, а тому клопотання про повернення обвинувального акту прокурору не підлягає задоволенню.
Отже, обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.ст. 291, 292 КПК України, підсудний Київському районному суду м. Харкова.
Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України судом не встановлено.
Крім того, у підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказав, що у матеріалах кримінального провадження наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання прокурора ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив змінити застосований щодо нього запобіжний захід на більш м`який.
Захисник ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, вважаючи, що пред`явлена підозра є необґрунтованою, крім того відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які послався прокурор в обґрунтування свого клопотання.
Захисник ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, не погодившись з наявністю ризиків, вказаних прокурором в обґрунтування клопотання.
Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у підготовчому судовому засіданні підтримали думку захисників.
Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшла такого висновку.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27 липня 2021 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 24 вересня 2021року включно без визначення застави. Вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався слідчим суддями Київського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2022 року ОСОБА_8 продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави включно до 16 жовтня 2022 року, який у подальшому продовжений до 11 грудня 2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 11 грудня 2022 року.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Так, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.
Разом з тим, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, прокурор звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 посилається на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 347, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ст. 348, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ст. 348 КК України. Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.194 КК України, відноситься до тяжких, за яке передбачено покарання до десяти років позбавлення волі. Санкція статті 348 КК України відносить інкримінований злочин до особливо тяжкого у сфері злочинів проти авторитету органів державної влади і передбачає покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічного позбавлення волі, а також враховує особу обвинуваченого, який є громадянином України, має зареєстроване та фактичне місце проживання у м. Харкові, має малолітню дитину, але не одружений, разом із сім`єю не мешкає, офіційно не працевлаштований, не має джерела доходу. Стороною захисту не надано суду належних доказів на підтвердження обставин, які б підтвердили міцність соціальних зв`язків обвинуваченого у місті проживання, роботи, репутації, тощо, а тому колегія суддів вважає, що останній може переховуватись від суду, з огляду на суворість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним. Крім того, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , їх специфічності, суд вважає, що останній може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні. З урахуванням кількості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 епізодів, вчинених у різний час, існує велика ймовірність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
Разом з тим, суд вважає не доведеним ризик перешкоджання обвинуваченим ОСОБА_8 вказаному кримінальному провадженню іншим чином, з підстав відсутності у клопотанні жодних обґрунтувань на підтвердження його існування.
Зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , доведені прокурором та продовжують існувати. Існування вказаних ризиків виправдовує тримання особи під вартою, а також свідчить про неможливість їх запобіганню шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у тому числі домашнього арешту.
Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження. На думку суду, застосування до обвинуваченого домашнього арешту не зможе унеможливити спробам переховуватись від суду. Про обрання стосовно обвинуваченого особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до обвинуваченого особистого зобов`язання не забезпечить його належної поведінки і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації. Отже, колегія суддів погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Доводи сторони захисту щодо зміни раніше застосованого запобіжного заходу щодо обвинуваченого не спростовують вищевказаних висновків колегії суддів, крім того, строк перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку. Отже, колегія суддів вважає за доцільне продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобіганню встановленим ризикам.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає заставу обвинуваченому ОСОБА_8 .
З аналізу викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Також у підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявив письмове клопотання про скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в якому він просить скасувати арешти накладені:
- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021 року на майно, що належить ОСОБА_8 , а саме: сім-картку мобільного оператора «Київстар» з позначками « НОМЕР_1 , НОМЕР_2 », пластикову картку стартового пакета з позначками « НОМЕР_3 , НОМЕР_4 », та номером НОМЕР_5 , пластикову картку стартового пакету Лайфселл з позначкою « НОМЕР_6 , НОМЕР_7 », банківську картку «Monobank» № НОМЕР_8 , брелок-ключ від автомобіля «Audi» у кількості 2 шт., мобільний телефон торгової марки «Nokia» чорно-срібного кольору IMEI: НОМЕР_9 та № НОМЕР_10 , чоловічу зимову куртку ТМ «Adidas» темного кольору, чоловічі зимові черевики ТМ «Adidas» темно-сірого кольору, чоловічі демісезонні черевики ТМ «Adidas Terrax» чорного кольору;
- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021 року на майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон «Apple Iphone X» в чохлі, IMEI: НОМЕР_11 , з сім-карткою з номером НОМЕР_12 , куртку чоловічу зимову сіро-чорного кольору, куртку чоловічу зимову шкіряну чорного кольору, куртку чоловічу зимову темно-синього кольору з візерунками сірого кольору;
- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021 року на майно, що належить ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон «Iphone 8+» у корпусі білого кольору та у силіконовому чохлі із sim-карткою НОМЕР_13 , мобільний телефон ТМ «Samsung A 10 S» у корпусі синього кольору IMEI 1: НОМЕР_14 , IMEI 2: НОМЕР_15 , чоловічу куртку ТМ «Adidas» сірого кольору, чоловічу куртку ТМ «Nike» зеленого кольору, сокиру із шкіряним чохлом на лезі, жорсткий диск із № WCC4M4RFYRF, чоловічі черевики ТМ «SOLOMON».
Захисник ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні просив задовольнити клопотання про скасування арешту на майно.
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у підготовчому судовому засіданні підтримали клопотання захисника.
Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання у частині скасування арешту з такого майна: банківська картка «Monobank» № НОМЕР_8 , брелок-ключ від автомобіля «Audi» у кількості 2 шт., чоловіча зимова куртка ТМ «Adidas» темного кольору, чоловічі зимові черевики ТМ «Adidas» темно-сірого кольору, чоловічі демісезонні черевики ТМ «Adidas Terrax» чорного кольору, що належить ОСОБА_8 ; куртка чоловіча зимова сіро-чорного кольору, куртка чоловіча зимова шкіряна чорного кольору, куртка чоловіча зимова темно-синього кольору з візерунками сірого кольору, що належать ОСОБА_9 ; чоловіча куртка ТМ «Adidas» сірого кольору, чоловіча куртка ТМ «Nike» зеленого кольору, жорсткий диск із № WCC4M4RFYRF, чоловічі черевики ТМ «SOLOMON», що належить ОСОБА_10 , посилаючись на те, що всі необхідні слідчі та процесуальні дії з вказаними речами вже проведені, вони не є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, а тому наразі відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу.
Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку прокурора ОСОБА_4 .
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Як встановлено ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Колегія суддів, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що клопотання сторони захисту в частині скасування арешту накладеного:
- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021 року на майно, що належить ОСОБА_8 , у частині: банківська картка «Monobank» № НОМЕР_8 , брелок-ключ від автомобіля «Audi» у кількості 2 шт., чоловіча зимова куртка ТМ «Adidas» темного кольору, чоловічі зимові черевики ТМ «Adidas» темно-сірого кольору, чоловічі демісезонні черевики ТМ «Adidas Terrax» чорного кольору;
- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021 року арешт на майно, що належить ОСОБА_9 , у частині: куртка чоловіча зимова сіро-чорного кольору, куртка чоловіча зимова шкіряна чорного кольору, куртка чоловіча зимова темно-синього кольору з візерунками сірого кольору;
- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021 року арешт на майно, що належить ОСОБА_10 , у частині: чоловіча куртка ТМ «Adidas» сірого кольору, чоловіча куртка ТМ «Nike» зеленого кольору, жорсткий диск із № WCC4M4RFYRF, чоловічі черевики ТМ «SOLOMON»,
підлягає задоволенню, оскільки стороною захисту доведено, що в подальшому застосуванні арешту вказаного майна відпала потреба, крім того, всі необхідні процесуальні дії з вказаними речами проведені, а прокурор у судовому засіданні підтвердив, що вказані речі не є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, оскільки не зберегли на собі слідів його вчинення.
Разом з тим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання в частині скасування арешту накладеного:
- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021 року арешт на майно, що належить ОСОБА_8 , а саме: сім-картку мобільного оператора «Київстар» з позначками « НОМЕР_1 , НОМЕР_2 », пластикову картку стартового пакета з позначками « НОМЕР_3 , НОМЕР_4 », та номером НОМЕР_5 , пластикову картку стартового пакету Лайфселл з позначкою « НОМЕР_6 , НОМЕР_7 », мобільний телефон торгової марки «Nokia» чорно-срібного кольору IMEI: НОМЕР_9 та № НОМЕР_10 ;
- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021 року арешт на майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон «Apple Iphone X» в чохлі, IMEI: НОМЕР_11 , з сім-карткою з номером НОМЕР_12 ;
- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021 року арешт на майно, що належить ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон «Iphone 8+» у корпусі білого кольору та у силіконовому чохлі із sim-карткою НОМЕР_13 , мобільний телефон ТМ «Samsung A 10 S» у корпусі синього кольору IMEI 1: НОМЕР_14 , IMEI 2: НОМЕР_15 , сокиру із шкіряним чохлом на лезі,
з огляду на те, що відповідно до ст. 91 КПК України зазначене майно має важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження, оскільки відповідає вимогам ст. 98 КПК України, а захисник не довів, що в подальшому застосуванні арешту вказаного майна відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 174, 177, 178, 183, 284, 290, 291, 314, 315, 372 КПК України, колегія суддів
У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.
Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на шістдесят днів - до 23 січня 2023 року включно.
Строк дії ухвали у частині продовження обвинуваченому строку тримання під вартою встановити до 23 січня 2023 року включно.
Скасувати накладений:
- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021 року арешт на майно, що належить ОСОБА_8 , у частині: банківська картка «Monobank» № НОМЕР_8 , брелок-ключ від автомобіля «Audi» у кількості 2 шт., чоловіча зимова куртка ТМ «Adidas» темного кольору, чоловічі зимові черевики ТМ «Adidas» темно-сірого кольору, чоловічі демісезонні черевики ТМ «Adidas Terrax» чорного кольору та повернути володільцю ОСОБА_8 ;
- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021 року арешт на майно, що належить ОСОБА_9 , у частині: куртка чоловіча зимова сіро-чорного кольору, куртка чоловіча зимова шкіряна чорного кольору, куртка чоловіча зимова темно-синього кольору з візерунками сірого кольору та повернути володільцю ОСОБА_9 ;
- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021 року арешт на майно, що належить ОСОБА_10 , у частині: чоловіча куртка ТМ «Adidas» сірого кольору, чоловіча куртка ТМ «Nike» зеленого кольору, жорсткий диск із № WCC4M4RFYRF, чоловічі черевики ТМ «SOLOMON» та повернути володільцю ОСОБА_10 .
В іншій частині клопотання про скасування арешту з майна відмовити.
Ухвала у частині продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Повний текст ухвали складений 29 листопада 2022 року.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3