КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/9976/22-к Провадження № 11-сс/824/3685/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2022 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що заява ОСОБА_6 , з якою він звернувся до Офісу Генерального прокурора, не містить даних про вчинення діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення та є суспільно небезпечним, тому слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким вимоги скарги задовольнити в повному обсязі.

Одночасно апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

ОСОБА_6 вказує, що копію оскаржуваної ухвали, постановленої без його участі, він отримав 10 серпня 2022 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущений з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною.

Апелянт вказує на те, що у рішенні Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі № 58985/16 (Luzhynetskyyv. Ukraine) від 01 квітня 2021 року визнав відсутність умовно-дострокового звільнення для засуджених до довічного позбавлення волі таким, що порушує ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, ОСОБА_6 зазначає про те, що 16 вересня 2021 року Конституційний Суд України ухвалив Рішення № 6-р(ІІ)/2021, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Також цим рішенням зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 КК України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

ОСОБА_6 звертає увагу на те, що ані рішення ЄСПЛ у справі № 58985/16 (Luzhynetskyyv. Ukraine) від 01 квітня 2021 року, ані Рішення Конституційний Суд України № 6-р(ІІ)/2021 16 вересня 2021 року виконані не були.

На підставі наведеного, апелянт звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Офісу Генерального прокурора, в якій повідомляв про вчинення уповноваженими особами Офісу Президента України та Верховної Ради України кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 382 КК України.

Вважає, що заява про вчинення кримінального правопорушення містила в собі всі необхідні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 382 КК України.

Перевіривши доводи клопотання ОСОБА_6 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді з поважних причин.

В матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_6 копії оскаржуваного рішення, як зазначає сам апелянт, копію ухвали слідчого судді він отримав 10 серпня 2022 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_6 пропустив строк на оскарження ухвали слідчого суддіз поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

ОСОБА_6 про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В апеляційній скарзі просить розглядати скаргу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 слідчим суддею встановлено, що заява, з якою він звернувся до Офісу Генерального прокурора, не містить даних про вчинення діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення та є суспільно небезпечним, отже така заява не може вважатись такою, що містить відомості, які мають бути внесені до ЄРДР.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Водночас, відповідно до пункту 1 глави 2 розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298, до Реєстру вносяться відомості зокрема про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на наведені положення, колегія суддів зазначає, що у слідчого, дізнавача, прокурора виникає обов`язок внести до ЄРДР відомості лише тоді, коли заява, повідомлення про кримінальне правопорушення містить короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Такий висновок колегії суддів також ґрунтується на положеннях ч. 2 ст. 307 КПК України, відповідно до якої за результатом розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може прийняти рішення як про зобов`язання вчинити певну дію, так і про відмову у задоволенні скарги.

Розглядаючи скаргу на бездіяльність слідчого чи прокурора в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР слідчому судді необхідно з`ясувати зокрема, чи була подана заява про вчинення кримінального правопорушення особі, уповноваженій на внесення відомостей до ЄРДР, чи містить заява про кримінальне правопорушення короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також те, вчинила чи не вчинила ця особа дії, передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушенняє наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як вбачається із змісту скарги, ОСОБА_6 зазначає про невиконання рішень ЄСПЛ у справі № 58985/16 (Luzhynetskyy v. Ukraine) від 01 квітня 2021 року, яким було встановлено, що покарання у виді довічного позбавлення волі без перспективи звільнення є порушенням статті 3 Конвенції, а також Рішення Конституційного СудуУкраїни № 6-р(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року, яким було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі та зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 КК України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

В той же час, як вбачається із змісту КК України, статті, які унеможливлювали застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі, а також заміна такого покарання або його невідбутої частини більш м`яким були приведені у відповідність з рішенням Конституційного Суду Україну № 6-р(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року.

Таким чином, чинним КК України врегульовано питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі або заміни невідбутої частини покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Отже, в скарзі не наведено таких фактичних даних на підтвердження того, що подане заявником повідомлення про кримінальне правопорушення містить достатні відомості про реальність конкретної події кримінального правопорушення.

Таким чином, колегія суддів зазначає що подана до слідчого судді скарга не містить обґрунтування того, що існує бездіяльність, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей саме про кримінальне правопорушення в розумінні передбаченого Кримінальним кодексом України суспільно небезпечного винного діяння, вчиненого суб`єктом злочину.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята з додержанням вимог кримінального процесуального закону, висновки, викладені у ній відповідають фактичним обставинам справи, а тому її слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3