Номер провадження: 11-кп/813/839/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який проходить військову службу за контрактом на посаді електрика-дизеліста військової частини НОМЕР_1 , старшого матроса, раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.125 КК України у кримінальному провадженні №0000747 від 29 травня 2017 року,

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.125 КК України та йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.115 КК України у виді 9 (дев`яти) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі;

- за ч.1 ст.125 КК України у виді 1 (одного) року виправних робіт, звільнивши, на підставі ст. 49 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Строк покарання ОСОБА_8 зарахувати з 29 травня 2017 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону від 26.11.2015 року, зараховано в строк покарання ОСОБА_8 термін його попереднього ув`язнення у період з 29.05.2017 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишений без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.02.2022 року на підставі клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 , йому був змінений запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків з`являтися за викликом до суду апеляційної інстанції та повідомляти суд про зміну місця проживання.

Такожоскаржуваним вироком вирішено питання речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку, 28.05.2017 року ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні жилої кімнати приватного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, на ґрунті виниклих неприязних стосунків із ОСОБА_9 , усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, керуючись раптово виниклим умислом, приблизно о 22 год. 30 хв. застосував насильство щодо потерпілого, яке виразилось у завданні не менше 3 ударів кулаками обох рук в область життєво важливого органу - голови.

Далі обвинувачений продовжуючи свою протиправну діяльність, спрямовану на умисне заподіяння смерті ОСОБА_9 , знаходячись у вказаному спальному приміщенні будинку, застосував насильство щодо ОСОБА_9 , що виразилось у завданні не менше 7 ударів кулаками обох рук та округлим дерев`яним предметом - скалкою в область життєво важливого органу - голови потерпілого, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з сімома синцями обличчя (на правій половині обличчя у лобній, очноямковій, скроневій виличній, щічній, навколо вушній ділянках і на лівій половині обличчя у очноямковій ділянці), забитої поверхневої рани правої половини лобової ділянки на тлі синця, крововиливами в м`яких тканинах, що прилягають, та травматичним крововиливом під м`якою мозковою оболонкою у ділянці опуклої поверхні правої скроневої частки (в проекції синця у правій скроневій ділянці), а також у той же день приблизно о 22 год. 45 хв. діючи протиправно, з тих же мотивів, поєднаних єдиним умислом за вищевказаною адресою, вчинив удавлення органів шиї в передньо - задньому напрямку між плечем та передпліччям підозрюваного, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді тяжкої закритої травми шиї з великим поперечним неправильно смугоподібним практично рівномірним синцем шкіри шиї від середньо до нижньої третини переважно по передній і частково по бічних поверхнях (розмірами 14*6-6,8 см) з внутрішньошкірними крововиливами по його контуру та крововиливами в поверхневі та глибокі м`які тканини, яскравими крововиливами судинно-нервові пучки шиї на даному рівні, крововиливами в капсулу підщелепних слинних та щитовидної залоз, тонким поперечними наривами внутрішньої оболонки загальних сонних артерій, повним (прямим) розривом щитоподібного хряща по куту з яскравим добре вираженими соковитим крововиливом в глибокі м`які тканини, травматизації гортані (набряк надгортанника, неповне звуження голосової щілини, зміна кольору слизової оболонки з розширенням судинної мережі, темно-червоними крововиливами, покритою блідо-рожевим слизом), крововиливи у товщу м`язів кореня язика, виступанням на зовні язика, стисненням його між зубами та з крововиливами в м`язи, які підлягають, що в сукупності за критерієм небезпеки для життя у момент заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які обумовили розвиток загрозливого для життя стану - механічної асфіксії, внаслідок якого ОСОБА_9 загинув на місці події.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України за ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Крім того, 28.05.2017 року у короткі проміжки часу, приблизно з 22 год. 25 хв. до 22 год. 35 хв., ОСОБА_8 перебуваючи у приміщенні кухні та жилої кімнати приватного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання тілесних ушкоджень, шкоди життю та здоров`ю ОСОБА_10 , свідомо допускаючи і бажаючи їх настання, завдав ОСОБА_10 округлим дерев`яним предметом - скалкою не менше 7 ударів у різні частини тіла.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 спрямованих на застосування насильства щодо ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців області правого плечового суглобу, зовнішньої поверхні правого плеча та задньо - зовнішньої поверхні правого плеча, основних фаланг 2-4 пальців правої кисті, задньо - зовнішньої поверхні правого стегна, передньої поверхні правого стегна, забою м`яких тканин 2-4 пальців правої кисті, які в сукупності відносять до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 оспорює висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження та доведеність його вини, просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження з підстав відсутності в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

- матеріалами досудового розслідування, а також під час судового розгляду взагалі не встановлено та, зокрема, не доведено стороною обвинувачення, що ОСОБА_8 дійсно мав намір на вчинення кримінальних правопорушень, за які його було засуджено;

- у вироку суд першої інстанції лише перераховує письмові докази та не надає їм жодної оцінки, мотиви, з яких суд взяв до уваги одні докази і відхилив інші;

- суд першої інстанції не звернув уваги на розбіжності у показах свідків, не встановив, які саме обставини мали місце, не надав оцінки показам цих свідків у їх сукупності, натомість, поклав вказані покази у основу вироку;

- суд не приділив уваги тому, що відповідно до показів потерпілої, обвинувачений під час події перебував у стані алкогольного сп`яніння, тоді як відповідно до висновку протоколу медичного огляду від 29.05.2017 року, ОСОБА_8 був тверезий;

- жодним висновком експертизи неможливо точно, тобто поза розумним сумнівом, встановити чи належить кров людини, знайдена на виявлених та вилучених з місця події речових доказах, саме потерпілому чи обвинуваченому, оскільки тілесні ушкодження з зовнішньою кровотечою були виявлені як у загиблого ОСОБА_9 , так і у обвинуваченого ОСОБА_8 ;

- з матеріалів справи вбачається, що між обвинуваченим та загиблим були нормальні відносини, конфліктів між ними не було, а отже у діях ОСОБА_8 не було і умислу, на що судом не надано відповідної оцінки;

- з вироку не зрозуміло, на підставі яких доказів колегія суддів дійшла висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 мав умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 на ґрунті виниклих неприязних стосунків, оскільки вказане спростовується не лише письмовими доказами, а також показами потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 ;

- поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_8 не наносив удари, а навпаки став жертвою побиття з боку двох осіб, які перебували в стані алкогольного сп`яніння;

- на думку сторони захисту, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_8 , де він не заперечує свою провину в позбавленні життя потерпілого ОСОБА_9 , щиро кається, необхідно кваліфікувати як необережність;

- незважаючи на те, що відповідно до постанови про визнання потерпілим від 08.09.2017 року, потерпілими у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_11 ( ОСОБА_10 ) та ОСОБА_13 , однак, в порушення вимог КПК України, потерпілий ОСОБА_13 до суду першої інстанції не викликався та допитаний не був;

- судом першої інстанції під час судового слідства не було досліджено жодного речового доказу;

- посилаючись на результати протоколів проведення слідчих експериментів, судом не було відтворено відеозапис вказаних слідчих дій з метою середнього ознайомлення з ходом проведення слідчих дій та їх результатами, натомість, суд обмежився лише протоколом відповідної слідчої дії що фактично свідчить про фальсифікацію судом подій судового слідства;

- протоколи проведення слідчого експерименту від 31.05.2017 року (за участі свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , підозрюваного ОСОБА_8 ) є недопустимими доказами, оскільки вказані слідчі дії проводилися вранці (з 9 до 10 години) та вдень (з 15 до 16 години), тобто при денному освітленні, в той час як подія кримінального правопорушення сталася після 22:00 години, тобто при відсутності навіть штучного освітлення в нічний час доби;

- судом не було допитано свідків по справі, зокрема, сусідів ОСОБА_8 прізвища та адреси яких наявні в матеріалах справи;

- стороною захисту безліч разів заявлялися відводи всьому складу суду, останній раз 26.10.2021 року, після того як колегія суддів на стадії судових дебатів, після проголошення прокурором судової промови, задовольнила клопотання прокурора про відновлення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами, оскількипрокурор забувся та не долучив до матеріалів справи товстий том письмових доказів, які не є новими.

На підставі викладеного, адвокат ОСОБА_7 просить:

-дослідити обставини, встановлені під час досудового розслідування кримінального провадження, надати їм оцінку відповідно до ст.ст. 85-90 КПК України;

-допитати в якості свідка потерпілого ОСОБА_13 ;

-ухвалити новий вирок, який ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115, ч.1 ст. 115 КК України та виправдати.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, натомість, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 125 КК України, за обставин, наведених у вироку.

В судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав частково та пояснив, що 28.05.2017 року спав у себе вдома та прокинувся від болю, побачив ОСОБА_14 , у якій була в руках скалка. Позаду стояла теща ОСОБА_15 , яка взяла скалку та почала його бити, він прикрився дверкою шафи. Вони перебували в стані алкогольного сп`яніння та бажали щоб він залишив домівку. Почувши крики ОСОБА_9 в грубій формі, накинувшись на нього й вони впали на комод, потім на ліжку намагався його заспокоїти, він перевернуся та теща почала наносити удари скалкою, він відштовхнув її ногою, в цей час почув хрип ОСОБА_16 . ОСОБА_17 продовжувала бити його. Удари він потерпілому не наносив.

Водночас, не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, суд 1-ої інстанції, мотивуючи доведеність його вини у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_9 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України відносно ОСОБА_11 послався у вироку на наступні докази:

- показання допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_18 , яка показала, що ОСОБА_19 її колишній чоловік. 28 травня був день народження її сестри, а 27 ОСОБА_20 їхав в наряд на службу та вона запропонувала приїхати до сестри, але він відмовився. Її вітчим приїхав на свято та сказав, що ОСОБА_20 додому не приїхав. Увечері ОСОБА_20 вдома не було. Після він постукав у вікно, вона вийшла, він сидів з товаришами та перебував в стані алкогольного сп`яніння. Зайшовши додому, почали падати речі, він її вдарив, після чого вона стала його виганяти, він не хотів уходити, на що вона поскаржилась матері. Мати зробила йому зауваження, стали сваритися, він вибив двері у шафі, вона з матір`ю зайшли в кімнату де спав вітчим. Туди зайшов ОСОБА_20 із скалкою, став бити вітчима та її. Вона вибігла з дитиною на вулицю, де зустріла сусіда та попросила про допомогу, подзвонили в поліцію та мати ОСОБА_20 , після чого мати його забрала. Потім чого від матері узнала, що ОСОБА_20 вбив дядю ОСОБА_21 , після чого приїхала поліція та швидка допомога;

- показання допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , яка показала, що з ними вони проживали з 2017 року. ОСОБА_20 неврівноважений чоловік, а ОСОБА_9 був спокійним. Вона знає, що ОСОБА_20 бив її доньку, вона заверталась із заявами до поліції, а потім забирала їх. Між ОСОБА_20 та ОСОБА_9 конфліктів не було. 28 травня 2017 року вони з ОСОБА_9 , донькою ОСОБА_23 та онучкою пішли на день народження старшої доньки. Повернувшись приблизно о 20 годині 30 хвилин додому, вкладались спати, вона почула біля воріт голоси, там побачила ОСОБА_20 . Через деякий час до кімнати забігла донька та кричала, що він її б`є, дитина кричала. Донька схватила скалку, він її вирвав з рук ОСОБА_23 , ОСОБА_16 проснувся та встав на захист. Обвинувачений вдарив ОСОБА_9 по обличчю. Зайшовши до кімнати, побачила Погребняка сидячого зверху ОСОБА_9 , який бив потерпілого, почала їх розбороняти. Вибігла на вулицю, кликала на допомогу, повернувшись додому побачила ОСОБА_9 на підлозі, сподівалась, що йому можливо допомогти. Швидка допомога приїхала та зафіксувала смерть.

Окрім того, суд 1-ої інстанції посилався на досліджені під час судового розгляду наступні докази:

- протокол огляду місця події від 28.05.2017 року, згідно якого було оглянуто територію та приміщення будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , де був виявлений труп ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті;

- ілюстративну таблицею до протоколу огляду місця події від 28.05.2017 року, згідно якої відображено загальний вигляд подвір`я будинку в якому відбулось вбивство, загальний вигляд трупа чоловіка, плями бурого кольору на речах та у будинку де був виявлений труп чоловіка;

- протокол отримання зразків для експертизи від 29.05.2017 року, згідно якого відібрано у ОСОБА_8 кров з пальця в кількості 1 мл;

- протокол отримання зразків для експертизи від 29.05.2017 року, згідно якого відібрано у ОСОБА_8 змиви з обох рук з піднігтівим вмістом;

- висновок експерта № 594-1827/17 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , 1962 р.н., згідно якого ушкодження в сукупності за критерієм небезпеки для життя у момент заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які обумовили розвиток загрозливого для життя стану - механічної асфіксії, внаслідок якого ОСОБА_9 загинув на місці події;

- висновок судово-медичного дослідження (обстеження) № 310 під`язикової кістки, перснеподібного та щитоподібного хрящів, вилучених від трупа ОСОБА_9 , згідно якого на щитоподібному хрящі виявлено повний перелом по куту, який має ознаками прямого та утворився в місті прикладання травмуючої сили;

- акт судово-медичного-гістологічного дослідження № 1589/1827 від 29.05.2017 року, згідно якого крововиливи у м яких тканинах голови, скроневому м`язі, шиї і клітчатці навколо сонної артерії, язику; субарахноїдальний крововилив головного мозку без вираженої пери фокальної клітинної реакції. Нерівномірне кровонаповнення органів, порушення гемодинаміки мікроциркуляторного русла. Жирова емболія слабого ступеню судин крайова емфізема, набряк легенів. Набряк головного мозку;

- акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 541/1827 від 29.05.2017 року крові трупа ОСОБА_9 , згідно якого кров відноситься до групи В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО;

- висновок експерта № 1198, згідно якого у ОСОБА_8 були виявлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана тім`яної області зліва, синці лобної області зліва, грудної клітки, лівого плеча з переходом на спину, області кута правої лопатки, садна правої кисті, області правого колінного суглобу, синець області правого колінного суглобу, садно лівої гомілки, які утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, якими могли бути руки (стиснута в кулак кисть), ноги (у взутті) та інші предмети. Синці грудної клітки, лівого плеча з переходом на спину, області кута правої лопатки утворилися від дії тупого твердого предмета продовгуватої форми, не виключено, що цим предметом могла бути дерев`яна скалка. Дані ушкодження, виходячи з їх морфологічних особливостей (помірна кровотеча з рани, яскраво-рожеве забарвлення синців, підсохла кров на поверхні саден), могли бути заподіяні незадовго (до 1-ї доби) до моменту обстеження, тобто можуть відноситись до 28.05.17 р. Забійна рана тім`яної області зліва викликає розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.3 і 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.), відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Синці лобної області зліва, грудної клітки, лівого плеча з переходом на спину, області кута правої лопатки, садна правої кисті, області правого колінного суглобу, синець області правого колінного суглобу, садно лівої гомілки, як у сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти діб, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень"(1995 р.), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- висновок експерта № 1212, згідно якого ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців області правого плечового суглобу, зовнішньої поверхні правого плеча та задньо - зовнішньої поверхні правого плеча, основних фаланг 2-4 пальців правої кисті, задньо - зовнішньої поверхні правого стегна, передньої поверхні правого стегна, забою м`яких тканин 2-4 пальців правої кисті, які в сукупності відносять до категорії легких тілесних ушкоджень;

- протокол проведення слідчого експерименту від 31.05.2017 року, згідно якого свідком ОСОБА_10 було відтворено події 28.05.2017 року за адресою АДРЕСА_3 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 31.05.2017 року, згідно якого свідком ОСОБА_12 було відтворено події 28.05.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 31.05.2017 року, згідно якого підозрюваним ОСОБА_8 було відтворено події 28.05.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протокол огляду предмету від 31.05.2017 року, згідно якого є ДВД диск із відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , де обвинувачений показав обставини, які мали місце 28.05.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 ;

- фото-таблицю до протоколу огляду предмету від 31.05.2017 року;

- висновок судово-психіатричних експертів № 76, згідно якого ОСОБА_8 на період часу, що відноситься до вчинення суспільно-небезпечного діяння, у якому підозрюється, на будь-який хронічний психічний розлад (захворювання), недоумство не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності, або іншому хворобливому стані психіки не перебував, тому він був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії, віддавати собі звіт в своїх діях та керувати ними;

- висновок експерта № 825-1827/17 за фактом смерті ОСОБА_9 , згідно якого травма голови та шиї у трупа ОСОБА_9 загалом могли бути нанесені по механізму, вказаному «підозрюваним» ОСОБА_8 у ході слідчого експерименту;

- висновок експерта № 387, згідно якого кров трупа ОСОБА_9 за ізосерологічною системою АВ0 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н; кров підекспертного ОСОБА_8 за ізосерологічною системою АВ0 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н; у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук трупа ОСОБА_9 (об`єкти №№ 1, 2 - тут та далі нумерація відділення судово-медичної цитології), виявлений білок людини, знайдені ядровмісні епітеліальні клітини, в об`єкті №2 знайдена кров, а в об`єкті №1 кров не виявлена. Встановити статеву належність епітеліальних клітин (об`єкти №№ 1, 2) та крові (об`єкт №2) не можливо у зв`язку з відсутністю в препаратах ядер клітин крові та епітеліоцитів, придатних для статево специфічної диференціації; при встановленні групової належності клітин (об`єкти №№ 1, 2) та крові (об`єкт №2) виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВ0, які властиві особі (особам) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н даної системи, що не виключає можливості походження клітин (об`єкти №№ 1, 2) та крові (об`єкт №2) від особи (осіб) з вищевказаною групою крові системи АВ0, у тому числі як від самого потерпілого ОСОБА_9 , так від підекспертного ОСОБА_8 ;

- висновок експерта № 663, згідно якої на трусах трупа ОСОБА_9 , трусах підозрюваного ОСОБА_8 виявлена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А, що не виключає її походження як від ОСОБА_9 та і ОСОБА_8 ;

- висновок експерта № 664, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_9 , 1962 р.н., відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО; кров підозрюваного ОСОБА_8 , 1994 р.н, відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО; на дерев`яній скалці, вилученої в будинку №22 провулок 1-ий Першотравневий в м. Одесі, виявлена кров людини. При дослідженні на групову належність виявлено антиген В (ізогемаглютиніни не виявлені), властивий особі (особам), носію (носіям) даного групового фактору. Походження крові на скалці не можна виключити від потерпілого ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_8 за наявності ушкоджень з зовнішньою кровотечею у останнього, на момент події;

- висновок експерта № 668, згідно якого на змивах з ванної кімнати, коридору, підлоги ванної кімнати, плінтуса кімнати в АДРЕСА_3 , виявлена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А, що не виключає її походження як від потерпілого ОСОБА_9 , так і від підозрюваного ОСОБА_8 ;

- висновок експерта № 404, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_9 за ізосерологічною системою АВ0 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А; кров підозрюваного ОСОБА_8 за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А; в змивах з вільних кінців нігтьових пластинок обох рук підозрюваного ОСОБА_8 ядровмісні епітеліальні клітини не знайдені; знайдена кров (в об`єкті №1 - мікросліди), висловитися за статеву належність якої не є можливим через відсутність у препаратах ядер лейкоцитів, придатних для проведення статевоспецифічної диференціації, і виявлений білок людини; при визначенні групової належності крові виявлений антиген В ізосерологічної системи АВО, який властивий групі крові В з ізогемаглютиніном анти-А, що не виключає походження знайденої крові від особи (осіб) любої статі з вищевказаною групою крові, у тому числі як від потерпілого ОСОБА_9 , так і від підозрюваного ОСОБА_8 ;

- висновок експерта № 716, згідно якого на двох простирадлах, наволочці з подушки, вилучених при огляді місця події за адресою: м. Одеса, пров. Перший Першотравневий, буд. № 22, виявлено кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО, що не виключає походження крові як від потерпілого ОСОБА_9 , так і від підозрюваного ОСОБА_8 ;

- висновок експерта № 711, згідно якого у змиві на марлевому тампоні (об`єкт №1), на двох фрагментах шпалери із пакету №2 (об`єкти №2-4), на п`яти фрагментах шпалери із пакету №3 (об. №5-9), вилучених 29.05.17 р. в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, пров. 1-й Першотравневий, буд. № 22, знайдено кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_9 за умови відсутності пошкоджень із зовнішньою кровотечею у підозрюваного ОСОБА_8 , на момент події;

- протокол проведення слідчого експерименту від 27.09.2017 року, згідно якого потерпілою ОСОБА_10 було відтворено події, які мали місце з 28.05.2017 року на 29.05.2017 року за адресою АДРЕСА_4 ;

- план схему за результатом слідчого експерименту;

- фото-таблицю до протоколу проведення слідчого експерименту від 27.09.2017 року;

- протокол проведення слідчого експерименту від 09.10.2017 року, згідно якого свідком ОСОБА_12 було відтворено події, які мали місце з 28.05.2017 року на 29.05.2017 року за адресою АДРЕСА_4 ;

- план-схему за результатом слідчого експерименту;

- фото-таблицю до протоколу проведення слідчого експерименту від 09.10.2017 року;

- висновок експерта № 2617, згідно якого у ОСОБА_8 були виявлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана тім`яної області зліва, синці лобної області зліва, грудної клітки, лівого плеча з переходом на спину, області кута правої лопатки, садна правої кисті, області правого колінного суглобу, синець області правого колінного суглобу, садно лівої гомілки; забійна рана тім`яної області зліва, синець лобної області зліва, садна правої кисті, області правого колінного суглобу, синець області правого колінного суглобу, садно лівої гомілки утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, якими могли бути руки (стиснута в кулак кисть), ноги (у взутті) та інші предмети (дерев`яна скалка); синці грудної клітки, лівого плеча з переходом на спину, області кута правої лопатки утворилися від дії тупого твердого предмета продовгуватої форми, не виключено, що цим предметом могла бути дерев`яна скалка; утворення зазначених ушкоджень не суперечить механізму, на який вказує ОСОБА_8 , в ході проведення слідчого експерименту за його участю, та механізму на який вказує ОСОБА_12 , в ході проведення слідчого експерименту за її участю, та протоколі її допиту в якості свідка. Дані ушкодження, виходячи з їх морфологічних особливостей (помірна кровотеча з рани, яскраво-рожеве забарвлення синців, підсохла кров на поверхні саден), могли бути заподіяні незадовго (до 1-ї доби) до моменту обстеження, тобто можуть відноситись до 28.05.17 р.; забійна рана тім`яної області зліва викликає розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.3 і 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.), відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синці лобної області зліва, грудної клітки, лівого плеча з переходом на спину, області кута правої лопатки, садна правої кисті, області правого колінного суглобу, синець області правого колінного суглобу, садно лівої гомілки, як у сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти діб, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.), відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що підтверджує показання обвинуваченого, потерпілої і свідка про події, які мали місце в ніч з 28 на 29 травня 2017 року.

Суд 1-ої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, докладно виклав у вироку мотиви своїх висновків.

При цьому, суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також навів оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймав ці докази.

Надаючи оцінку клопотанню захисника про повторне дослідження доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що воно задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Подане захисником клопотання не відповідає вимогам ч.3 ст. 404 КПК України. У клопотанні не вказано, які саме необхідно дослідити докази, відповідно не зхазначено чи досліджувались ці докази неповністю або з порушенняи, та які саме обставини ці докази можуть підтвердити або спростувати.

Так, частиною ч. 3 ст. 404 КПК України встановлено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Тобто для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визначає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так й однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які також можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.

При цьому сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження (постанова Верховного Суду від 20 січня 2022 року (провадження №51-4667 км21).

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові Великої Палати від 16 жовтня 2019 року (провадження №13-43кс19), під час апеляційного провадження повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду.

Щодо доводів захисника про визнання недопустимими доказами протоколів слідчих експериментів від 31.05.2017 року, проведених за участю свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки вказані слідчі дії проводилися вранці (з 9 до 10 години) та вдень (з 15 до 16 години), тобто при денному освітленні, в той час як подія кримінального правопорушення сталася після 22:00 години, тобто при відсутності навіть штучного освітлення в нічний час доби,то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваного у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від підозрюваного, обвинуваченого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії слідчого експерименту, фіксуються у процесуальному документі - протоколі цієї слідчої дії та в подальшому досліджуються та оцінюються судом.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України протоколи слідчих експериментів належать до документів та в розумінні ст. 84 КПК України є самостійним джерелом доказів, під час якого слідчий, прокурор не допитує особу, а лише перевіряє або уточнює певні відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Так, під час слідчого експерименту слідчий, прокурор не допитує особу, а лише перевіряє або уточнює певні відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тому зафіксовані в документі (протоколі) результати слідчого експерименту не є тотожними наданим слідчому, прокурору показанням, про які йдеться у частинах 1 та 4 ст. 95 КПК України.

Якщо відомості повідомлено підозрюваним, обвинуваченим під час проведення інших процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як іншого окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати.

Таким чином, спираючись на зміст кримінальних процесуальних норм, передбачених статтями 23, 84, 95, 99, 103-105, 240 КПК України, апеляційний суд зазначає, що показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України.

Така позиція суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у провадженні № 51-6070кмо19 (справа № 740/3597/17).

За кримінальним процесуальним законом процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта за відсутності протиправного тиску на учасника кримінального провадження, за його волею та вільним волевиявленням, за умов усвідомлення ним права мовчати і не свідчити проти себе, забезпечення права на захист і правову допомогу, справедливості кримінального провадження в цілому. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої (розшукової) дії, як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування був дотриманий процесуальний порядок проведення слідчого експерименту та складено відповідний протокол, який у повному обсязі відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та відображає з приводу чого здійснено таку слідчу дію, його підписано особами, які були присутні під час її проведення.

Відповідно до зазначеного протоколу, підозрюваний ОСОБА_8 за участі захисника, а також свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , добровільно докладно розказали та показали про обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_8 злочинів та відтворено події 28.05.2017 року за адресою м. Одеса, 1-й Першотравневий провулок, будинок 22. Зауважень та доповнень від учасників зазначених слідчих дій не надійшло.

Натомість, експеримент проводиться в подібний час доби тоді, коли час проведення експерименту має істотне значення для ступеня достовірності можливих результатів. Інакше кажучи, якщо результати експерименту залежать від сили денного світла, положення і фази місяця, часу сходу або заходу сонця (що має значення лише для певної категорії справ), то експеримент повинен бути проведений у тих самих умовах, в яких відбулася досліджувана подія. Аналогічно вирішується питання про проведення дослідів в умовах того ж штучного освітлення, яке мало місце під час справжньої події. В експерименті мають використовуватися такі ж джерела штучного освітлення, розташовані вони повинні бути в тих самих місцях. Проведення експерименту на тому ж місці, де сталася досліджувана подія, застосовується тоді, коли необхідно домогтися максимальної подібності експериментальної і досліджуваної подій. У низці випадків в експерименті має враховуватися схожість погодних умов справжньої й експериментальної подій (висота і характер хмарності, туман, снігопад, дощ впливають на ступінь видимості; від сили і напряму вітру залежать швидкість руху, чутність тощо). Іноді треба враховувати зазначені вище погодні умови і до проведення дослідів, наприклад, часті дощі змінюють колір землі і, як наслідок, вночі, при світлі місяця або ліхтарів, на тлі темної землі деякі об`єкти не видно. Що стосується вибору часу, то він визначається характером факту, що перевіряється. Час має суттєве значення, коли в експерименті треба відобразити умови жвавого руху на вулиці або освітленості (природної, штучної, змішаної). Період часу може не збігатися в абсолютних показниках, а бути максимально наближеним за своїми характеристиками.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, у даному кримінальному провадженні проведення слідчого експерименту не в нічній час доби, не вплили на суть встановлених під час його проведення обставин та не було таким порушенням вимог КПК України, що ставало підставою для визнання його недопустимим доказом.

Отже, при проведенні слідчих експериментів, слідчим було вжито всіх належних заходів для дотримання норм КПК, а тому порушень вимог кримінального процесуального закону, на які посилається захисник, не встановлено.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що у вироку суд першої інстанції лише перераховує письмові докази та не надає їм жодної оцінки, мотиви, з яких суд взяв до уваги одні докази і відхилив інші та суд не звернув уваги на розбіжності у показах свідків, не встановив, які саме обставини мали місце, не надав оцінки показам цих свідків у їх сукупності, натомість, поклав вказані покази у основу вироку, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 КПК України хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі, в якому повинні міститися відомості, зокрема, і про всіх осіб, які були присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання) (абз. 3 п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України) та який підписують усі учасники, що брали участь у проведенні процесуальної дії (ч. 5 ст. 104 КПК України).

Водночас, вказані докази отримані у процесуальний спосіб із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 357/14462/14-к від 15.02.2018 підставою для визнання доказів недопустимими може бути порушення вимог процесуальної форми їх призначення чи проведення, а не якість змісту документів, складених у ході процесуальних дій.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ККС ВС від 07.12.2020 року в справі № 728/578/19, згідно ст. 85 КПК України, належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, чинний КПК України, не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Також колегією суддів враховується, що стороною захисту не надано суду переконливих та об`єктивних доказів, які б спростовували сукупність досліджених доказів, та які переконливо вказують на те, що саме обвинувачений вчинив інкриміновані злочини.

Навпаки, ст. 94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції про те, що показання ОСОБА_8 про те , що він не заперечує свою провину в позбавленні життя потерпілого ОСОБА_9 , але вважає, що його дії треба кваліфікувати як необережність, суд вважає, є неспроможними, суперечать іншим доказам по справі, оскільки вони надані з метою уникнення кримінальної відповідальності за умисне вбивство.

Таким чином, спричиняючи ушкодження руками, а саме здавлюючи шию потерпілого, обвинувачений бажав настання смерті потерпілого, при цьому, як вказано у висновку судово-психіатричних експертів № 76, ОСОБА_8 у період часу, що відноситься до вчинення суспільно-небезпечного діяння, у якому підозрюється, на будь-який хронічний психічний розлад (захворювання), недоумство не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності, або іншому хворобливому стані психіки не перебував, тому він був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії, віддавати собі звіт в своїх діях та керувати ними, а тому бажав їх настання.

Таким чином, колегія суддів критично ставиться до позиції сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого складів інкримінованих злочинів, оскільки докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, поза розумним сумнівів, дають підстави зробити висновок про вчинення умисного вбивства потерпілого ОСОБА_9 та спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 саме ОСОБА_8 , оскільки показання потерпілої та свідків узгоджуються із зібраними доказами.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що суд не надав оцінки тому, що відповідно до показів потерпілої, обвинувачений під час події перебував у стані алкогольного сп`яніння, тоді як відповідно до висновку протоколу медичного огляду від 29.05.2017 року, ОСОБА_8 був тверезий, оскільки вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння не інкримінується обвинуваченому та не враховано при призначення покарання.

Оцінюючи наступні доводи апеляційної скарги про те, що:

- жодним висновком експертизи неможливо точно, тобто поза розумним сумнівом, встановити чи належить кров людини, знайдена на виявлених та вилучених з місця події речових доказах, саме потерпілому чи обвинуваченому, оскільки тілесні ушкодження з зовнішньою кровотечою були виявлені як у загиблого ОСОБА_9 , так і у обвинуваченого ОСОБА_8 ;

- з матеріалів справи вбачається, що між обвинуваченим та загиблим були нормальні відносини, конфліктів між ними не було, а отже у діях ОСОБА_8 не було і умислу, на що судом не надано відповідної оцінки;

- з вироку не зрозуміло, на підставі яких доказів колегія суддів дійшла висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 мав умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 на ґрунті виниклих неприязних стосунків, оскільки вказане спростовується не лише письмовими доказами, а також показами потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 ;

- на думку сторони захисту, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_8 , де він не заперечує свою провину в позбавленні життя потерпілого ОСОБА_9 , щиро кається, необхідно кваліфікувати як необережність;

- поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_8 не наносив удари, а навпаки став жертвою побиття з боку двох осіб, які перебували в стані алкогольного сп`яніння,

апеляційним судом встановлено наступне.

Так, умисне вбивство, передбачене статтею 115 КК, з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Апеляційний суд підкреслює, що в тому випадку, коли особа, яка має навички в конфліктних ситуаціях завдавати сильного удару кулаком, несподівано (підступно) для потерпілого, саме кулаком цілеспрямовано і з великою силою завдає йому удару в життєво важливий орган - голову, викликає тим тілесні ушкодження, вона, діючи з такою силою, точно усвідомлює суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачає, що в результаті такої його поведінки буде завдано шкоди здоров`ю потерпілого.

Згідно матеріалів провадження ОСОБА_8 є учасником бойових дій, ветераном війни, військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже має відповідні навички оборони та нападу.

Отже доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 діяв необережно, не мав умислу на позбавлення життя ОСОБА_9 , є неспроможними.

Згідно:

- висновку судово-медичної експертизи № 825-1827/17 за фактом смерті ОСОБА_9 , травми голови та шиї у трупа ОСОБА_9 загалом могли бути нанесені по механізму, вказаному підозрюваним ОСОБА_8 у ході слідчого експерименту,

- висновку експерта № 594-1827/17 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , 1962 р.н., ушкодження в сукупності за критерієм небезпеки для життя у момент заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які обумовили розвиток загрозливого для життя стану - механічної асфіксії, внаслідок якого ОСОБА_9 загинув на місці події;

- висновку судово-медичного дослідження (обстеження) № 310 під`язикової кістки, перснеподібного та щитоподібного хрящів, вилучених від трупа ОСОБА_9 , на щитоподібному хрящі виявлено повний перелом по куту, який має ознаками прямого та утворився в місті прикладання травмуючої сили.

Апеляційний суд вважає, що вказані тілесні ушкодження у потерпілого, їх характер, тяжкість та локалізація (голова) свідчать про умисел ОСОБА_8 саме на спричинення смерті потерпілого, оскільки згідно висновку експертизи № 1198, всі тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_8 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

З огляду на встановлені обставини, особа повинна відповідати за той результат (збиток), який фактично був заподіяний - умисне заподіяння смерті іншій людині.

Частиною 2 ст. 17 КПК передбачено, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання Суду, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, суд 1-ої інстанції обґрунтовано висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість ОСОБА_8 у вбивстві потерпілого ОСОБА_9 .

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що незважаючи на те, що відповідно до постанови про визнання потерпілим від 08.09.2017 року, потерпілими у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_11 ( ОСОБА_10 ) та ОСОБА_13 , однак, в порушення вимог КПК України, потерпілий ОСОБА_13 до суду першої інстанції не викликався та допитаний не був, оскільки в матеріалах справи містяться супровідні листи про виклик потерпілого ОСОБА_13 , однак, у зв`язку з тим, що він не був очевидцем вчинення злочину, його показання не мають вирішальне доказове значення у провадженні.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції під час судового слідства не було досліджено жодного речового доказу та, посилаючись на результати протоколів проведення слідчих експериментів, судом не було відтворено відеозапис вказаних слідчих дій з метою середнього ознайомлення з ходом проведення слідчих дій та їх результатами, натомість, суд обмежився лише протоколом відповідної слідчої дії що фактично свідчить про фальсифікацію судом подій судового слідства, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно журналу судового засідання, проведеного за участі захисника ОСОБА_7 був вирішений порядок дослідження доказів, та апеляційний суд вважає, що безпосереднє дослідження в суді речових доказів, а саме двох простирадл синього та салатового кольорів з візерунками у вигляді квітів зі слідами речовини бурого кольору; однієї наволочки синього кольору з візерунками у вигляді квітів зі слідами речовини бурого кольору; нижньої чоловічої білизни (труси) сірого кольору, вилучені з трупу; дерев`яної кухонної скалки довжиною близько 48 см.; змивів бурого кольору вилучених з дверей ванної кімнати; змивів речовини бурого кольору, вилучених з плінтусу підлоги житлової кімнати; відрізків стінних шпалер з плямами речовини бурого кольору, вилучених зі стіни житлової кімнати; змивів речовини бурого кольору з підлоги прихожої (коридору); змивів речовини бурого кольору вилучені зі стіни житлової кімнати; змивів речовини бурого кольору вилучені з підлоги ванної кімнати; нижньої білизни чорного кольору із резинкою білого та сірого кольорів із надписом «DIM», телефону марки «Nокіа» чорного кольору НОМЕР_2 не могло суттєво вплинути на встановлені фактичні обставини справи, оскільки під час судового розгляду досліджені протоколи слідчих дій, під час яких вилучались вказані речові докази.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про те, що судом не було допитано свідків по справі, зокрема, сусідів ОСОБА_8 прізвища та адреси яких наявні в матеріалах справи, апеляційний суд вважає їх неспроможними, оскільки стороною захисту не наведено жодних підстав, з яких показання вказаних свідків могло суттєво вплинути на рішення по справі та заперечити встановлені фактичні обставини. Навпаки, захисник не зміг пояснити, які обставини вони можуть підтвердити чи спростувати, адже зробив припущення, що їм мало бути щось відомо через те, що вони є сусідоми обвинуваченого.

Щодо доводів сторони захисту про те, що ним безліч разів заявлялися відводи всьому складу суду, останній раз 26.10.2021 року, після того як колегія суддів на стадії судових дебатів, після проголошення прокурором судової промови, задовольнила клопотання прокурора про відновлення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами, оскількипрокурор забувся та не долучив до матеріалів справи товстий том письмових доказів, які не є новими, апеляційний суд вважає, що підстави для встановлені упередженості складу суду, який розглядав вказане кримінальне провадження, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Відтак, колегія суддів ретельно дослідила докази по справі, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винних, встановила обставини та спосіб вчинених злочинів, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винних і потерпілого, що передувала події, їх стосунків і всі інші обставин, що мали відношення до справи.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

У відповідності до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості.

Оцінюючи правильність та справедливість призначеного ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд приходить до висновку, що суд 1-ої інстанції відповідно до приписів ст. 65 КК України врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом прийнято до уваги те, що ОСОБА_8 є учасником бойових дій, ветераном війни, військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , нагороджений медалями та відзнаками, має на утримання малолітню дитину та мати похилого віку. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Підстав вважати покарання, призначене обвинуваченому, несправедливим внаслідок суворості, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляція від суспільства, тому підстави для пом`якшення призначеного йому покарання відсутні.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду 1-ої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним, обґрунтованим та справедливим, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2021 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.1 ст.125, ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000747 від 29 травня 2017 року залишити без змін..

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 І ОСОБА_24 О ОСОБА_25