Справа № 308/2015/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження № 308/2015/22 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 04.01.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, українця, розлученого, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого за контрактом у КШЕП, раніше судимого:

- Ужгородським міськрайонним судом 06.10.2021 року за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України на строк один рік іспитового строку.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

сторона захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2021 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_3 умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, з метою заволодіння чужим майном, проник на територію подвір`я через незачинені на ключ металеві ворота та шляхом відчинення навісного замка дверей до приміщення майстерні, що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що в приміщенні нікого не має, звідки викрав належну потерпілому ОСОБА_7 , кутову шліфувальну машинку марки «Dnipro M» моделі «GL-125S», вартістю 717,00 грн. та в подальшому з місця вчинення кримінального правопорушення зник та реалізував кутову шліфувальну машину.

Окрім цього, 01 січня 2022 року близько 00 год. 10 хвилин ОСОБА_3 умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, з метою заволодіння чужим майном, проник на територію подвір`я через незачинені на ключ металеві ворота та шляхом відчинення навісного замка дверей до приміщення майстерні, що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що в приміщенні нікого не має, звідки викрав належну потерпілому ОСОБА_7 , бензопилу марки «Stihl, моделі «MS 260» вартістю 8067,00 грн. та в подальшому з місця вчинення кримінального правопорушення зник та реалізував бензопилу, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 8 784,00 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились : у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. Зазначив, що він працював у майстерні, що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 і знав де зберігаються інструменти. В один із днів точної дати не памятає, у нічний час доби з приміщення майстерні за адресою АДРЕСА_2 в яке проник шляхом відчинення навісного замка дверей, викрав шліфувальну машинку . Наступної ночі знову проник до приміщення майстерні за адресою АДРЕСА_2 звідки викрав бензопилу, яку продав за 1500,00 грн., а гроші витратив на алкогольні напої.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що у період новорічних свят точної дати не пам`ятає, в один із днів прийшов вранці на роботу в майстерню в селі Невицьке, АДРЕСА_2 де виявив відсутність бензопили, а потім помітив відсутність іншого інструменту - флекс. Інструментами користувались щоденно. Обвинувачений ОСОБА_3 періодично працював у нього не офіційно. Люди йому повідомили , що бачили як обвинувачений продавав бензопилу. Обвинувачений повернув два інструмента.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, потерпілий, обвинувачений та його захисник не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття та активне розкриття злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом згідно статті 67 КК України не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення передбачене ч.3 ст. 185 КК України яке є тяжким кримінальним правопорушенням, вчинений умисно, з корисливих мотивів, та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який який притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності, та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв повторно кримінальне правопорушення 31.12.2021 року та 01.01.2022 року під час іспитового строку, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 06.10.2021 року.

Водночас ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18.10.2022 року ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 06.10.2021 року у зв`язку із закінченням іспитового строку. Отже на час ухвалення вироку суду ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 06.10.2021 року, а відтак суд не призначає покарання за правилами ч.1 ст. 71 КК України.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання на певний строк у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень .

Запобіжний захід

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про існування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу будь якого виду.

Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речові докази і арешт майна

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 ( три ) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обирати.

Речові докази по справі:

-шліфувальну машинку марки «Dnipro M» та бензопилу марки «Stihl, моделі «»MS 260», оранжевого кольору , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити останньому як власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 1372 гривень 96 коп. за проведення судової експертизи.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1