Номер провадження: 11-кп/813/2208/22
Справа № 521/5243/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

засудженого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора та засудженого на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2022 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ізмаїл Одеської обл., громадянина України, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

.

засудженого 23 листопада 2020 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 2 ч. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою суду першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно дострокове звільнення від покарання призначеного 23 листопада 2020 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 2 ч. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у виді 3 років позбавлення волі.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 на день подачі клопотання відбув 1/2 строку покарання, тобто він має право на звернення з клопотанням про умовно- дострокове звільнення, відповідно до п.1 ч. 3 ст. 81 КК України.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_6 двічі, а саме 28.12.2005 року та 10.09.2018 року, звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, проте знов вчиняв кримінальні правопорушення. Зазначене свідчить про те, що йому надавалася можливість довести своє виправлення, але він на шлях виправлення не став, отже не довів своє виправлення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор та засуджений подали на неї апеляційні скарги, в яких просять оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно дострокове звільнення від покарання.

Апеляційні скарги мотивовані доводами про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Зокрема, прокурор зазначає про те, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 мав лише одне стягнення, яке на час розгляду його клопотання відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України погашено, та 5 заохочень, працевлаштований на виробничому підприємстві установи, сплачує суми за позовом, має позитивну характеристику та відбув Ѕ частину призначеного покарання.

Таким чином, як зазначає прокурор, аналізуючи у сукупності наведені адміністрацією установи у характеристиці відомості щодо поведінки засудженого та ставлення до праці, можливо зробити висновок, що процес позитивних змін в поведінці засудженого ОСОБА_6 досяг тієї стадії, коли подальше його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та передбачає можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений так зазначає про неврахування судом того, що він має ряд заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці і не має стягнень.

Крім того, вказує і на неврахування судом думки прокурора та представника адміністрації установи виконання покарань.

Заслухавши суддю доповідача, засудженого на підтримання доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Прокурор подав до суду клопотання про розгляд провадження без його участі. На апеляційних вимогах наполягає.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення слід враховувати не тільки поведінку засудженого під час відбування покарання, а і сукупність даних, що характеризують його особу в цілому, а також характер та тяжкість злочинів, вчинених засудженим.

Проаналізувавши дані про поведінку ОСОБА_6 за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 відбуває покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначеного 23 листопада 2020 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 2 ч. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Початок строку відбування покарання обраховано з 23.01.2020 року, кінець строку 23.01.2022 року.

На час звернення з клопотанням про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відбув Ѕ частину призначено покарання зв вироком.

З характеристики наданої Державна установа арештантський дом «Одеська виправна колонія №14)», вбачається, що ОСОБА_6 відбуває в ній покарання з 13.03.2021 року. За цей час зарекомендував себе позитивно.. Має 5 заохочень, стягнень не має. Працевлаштований на виробництві установи. Здійснює відшкодування за цивільним позовом.

Разом з тим, згідно матеріалів провадження ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення різного виду та тяжкості кримінальних правопорушень, більшість з яких є навмисними, корисними злочинами проти власності та знову відбуває покарання за вчинення умисного злочину проти власності, Хоча на даний час і не має стягнення, однак під час відбування покарання за даним вироком притягувався до дисциплінарні відповідальності. Також, до засудженого ОСОБА_6 раніше неодноразово застосовувалось умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Вищевказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи засудженого та його схильність до вчинення кримінально-караних діянь.

Сам факт відбуття певної частини покарання, наявність невеликої кількості заохочень за дотримання засудженим правил поведінки, факт працевлаштування засудженого, самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування заохочувальної норми, визначеної ст. 81 КК України.

Ці відомості підлягають врахуванню у сукупності із даними, що характеризують особу засудженого в цілому, а також даними, що характеризують суспільну небезпечність вчиненого засудженим кримінальних правопорушень та їх тяжкість.

Дотримання правил поведінки, безпеки праці, недопущення порушення правил внутрішнього трудового розпорядку є обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки, і ці обставини не доводять виправлення засудженого.

Відсутність у засудженого дисциплінарних стягнень само по собі не підтверджує виправлення засудженого, а саме те, що процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Наведені обставини враховані судом, що свідчить про законність і обґрунтованість судового рішення.

Відомості про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, спростовують доводи апеляційних скарг прокурора та засудженого про те, що процес виправлення засудженого ОСОБА_6 досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Умовно-дострокове звільнення засудженого застосовується лише у разі доведення його виправлення, тобто досягнення мети покарання.

Висновки суду про те, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому оскаржувана ухвала суду є законною і обґрунтовано, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, зважаючи на що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора та засудженого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного 23 листопада 2020 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 2 ч. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді 3 років позбавлення волі без змін.

Ухвала набирає законної сили за моменту оголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 В ОСОБА_9 І ОСОБА_10