Справа № 991/5009/22
Провадження 1-кс/991/5028/22
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_7, за участю секретаря судового засідання ОСОБА_8, захисника ОСОБА_9., підозрюваної ОСОБА_1 та власника майна ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000215 від 12.08.2022,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшло вказане клопотання, у якому адвокат ОСОБА_9., який діє в інтересах власників майна ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , просив скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06.10.2022 у справі № 991/4359/22, а саме на: 1/11 частки земельної ділянки з кадастровим номером :37:316:0081 (реєстраційний номер 1); земельну ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим номером :02:002:0380 (реєстраційний номер 25); земельну ділянку з кадастровим номером :51:000:1130 (реєстраційний номер 000); квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101); квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 1); автомобіль VOLKSWAGEN JETTA, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 ; автомобіль NISSAN ROGUE, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 .

В обґрунтування поданого клопотання адвокат ОСОБА_9. посилається на те, що згідно вказаної ухвали слідчого судді від 06.10.2022 підставою для накладення арешту на майно стала необхідність забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч.3 ст. 369-2 КК України.

Однак як стверджує захисник, підозра, пред`явлена ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч.3 ст. 369-2 КК України, не обґрунтована та спростовується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами та поясненнями учасників провадження. Як стверджує захисник, події, які описані в повідомленні про підозру можливо кваліфікувати лише за ст. 358 та ст. 190 КК України, які не відносяться до корупційних злочинів та являються нетяжкими правопорушеннями та відповідно не передбачають покарання у виді конфіскації майна.

Адвокат зауважив, що відповідно до позиції Верхового Суду України, вимагання неправомірної вигоди не матиме місце, якщо особа, що дає неправомірну вигоду, має інтерес в неправомірних діяннях службової особи. Тобто, прагне таким чином обійти вимоги законодавства з метою задоволення своїх інтересів. Законність прав та інтересів, які хабародавець захищає шляхом давання хабаря, має бути однією із основних і обов`язкових ознак вимагання. На відміну цьому, у разі якщо хабародавець зацікавлений у незаконній неправомірній поведінці службової особи, прагне обійти закон, домогтися своїх незаконних інтересів тощо, то вимагання хабаря виключається.

Поряд з цим захисник зауважив, що вказаною ухвалою слідчого судді від 06.10.2022 було накладено арешт, в тому числі і на квартири, які належить чоловікові ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підставі договорів дарування від 23.08.2019 та від 29.10.2019 та відповідно є об`єктами особистої приватної власності чоловіка підозрюваної, а тому не можуть підлягати конфіскації майна як виду можливого покарання ОСОБА_1 . Водночас земельна ділянка з кадастровим номером :51:000:1130 (реєстраційний номер 000) належить ОСОБА_2 на підставі рішення Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 30.06.2021 №570 та була одержана ОСОБА_2 за час шлюбу із ОСОБА_1 із земель державної та комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. За такого вказана земельна ділянка відповідно до приписів п.5 ч.1 ст.57 СК України є об`єктом приватної власності ОСОБА_2 . Стосовно земельної ділянки № НОМЕР_1 з кадастровим номером :02:002:0380 (реєстраційний номер 25) адвокат заважив, що вона була подарована ОСОБА_1 своєму сину ОСОБА_1 28.09.2022. Адвокат додав, що відповідно до ст. 204 ЦК України вказаний правочин є правомірним, оскільки його недійсність не встановлена законом та не визнана відповідним судовим рішенням.

Захисник наголосив на неможливості накладення арешту на об`єкти права особистої приватної власності одного з подружжя з метою забезпечення можливого виду покарання у виді конфіскації майна іншого члена сім`ї. За наведеного просив скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді від 06.10.2022.

Судовий розгляд здійснювався 08.11.2022 та 22.11.2022.

В судове засідання 22.11.2022 детектив ОСОБА_3 не з`явився, у зв`язку із зайнятістю в проведенні слідчих дій, просив розгляд здійснювати за його відсутності за врахуванням позиції, висловленої в попередньому судовому засіданні.

У судових засіданнях захисник ОСОБА_9., підозрювана ОСОБА_1 та власник майна ОСОБА_2 повністю підтримали подане клопотання та наполягали на скасуванні арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 06.10.2022.

В судовому засіданні 08.11.2022 детектив ОСОБА_3 зазначив, що дійсно на час звернення до суду із клопотанням про арешт майна не було встановлено всі обставини набуття права власності на деяке майно. Таким чином детектив не заперечував проти задоволення клопотання в частині скасування арешту майна на дві квартири та земельну ділянку, які є особистою приватною власністю чоловіка підозрюваної - ОСОБА_2 . Водночас поклався на розсуд суду стосовно вирішення питання щодо іншого майна. Зауважив, що факт переоформлення земельної ділянки, що належала ОСОБА_1 синові, вказує на мету уникнення конфіскації як виду показання. Стосовно двох автомобілів зазначив, що вони набуті під час шлюбу, мають статус майна яке є спільною сумісною власністю подружжя, а тому на таке майно обґрунтовано накладено арешт з підстав забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція статті КК України, яка інкримінована підозрюваній на даний час, передбачає конфіскацію майна.

Дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, заслухавши думку учасників процесу з цього приводу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як слідує з наявних матеріалів, детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000215 від 12.08.2022 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 369-2 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_1 підозрюється у зловживанні впливом, а саме в одержанні неправомірної вигоди, поєднаному з вимаганням такої вигоди, для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

06.09.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України. Отже вона набула статусу підозрюваної, а тому накладення арешту на її майно відповідає ч.5 ст.170 КПК України.

Захисник в клопотанні вказує на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України в діях ОСОБА_1 , а за такого і на відсутність підстав для накладення арешту на майно, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Адвокатом наголошено, що у ОСОБА_1 не було намірів і можливостей впливати на суддю ОСОБА_10. щодо прийняття рішення у справі, та відповідно вона цього не робила, а тому її дії не можуть кваліфікуватися за ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України. На думку захисника події, які описані в повідомленні про підозру мають ознаки ст.ст.358, 190 КК України.

Слідчий суддя наголошує, що питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 на даному етапі не вирішуються, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину, оскільки дані питання вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

В той же час доводи захисника мають бути перевірені в ході проведення досудового розслідування та їм має бути надана належна правова оцінка.

Таким чином встановлено, що причетність ОСОБА_1 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення обґрунтована та може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Питання про те, чи утворюють такі дії склад злочину та чи правильно вони кваліфіковані за ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України знаходиться за межами тих питань, які слідчий суддя вирішує на досудовому провадженні. Окрім того обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_1 підозри неодноразово перевірялась слідчими суддями під час вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження та була предметом перегляду в апеляційному порядку.

В рамках зазначеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06.10.2022 (справа № 991/4359/22, провадження № 1-кс/991/4377/22) накладено арешт на майно, із забороною розпоряджатись таким майном, а саме його відчужувати, яке на праві власності належить підозрюваній ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ), її чоловікові ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_7 ) та малолітньому сину ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ), а саме на: 1/11 частки земельної ділянки з кадастровим номером :37:316:0081 (реєстраційний номер 1); земельну ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим номером :02:002:0380 (реєстраційний номер 25); земельну ділянку з кадастровим номером :51:000:1130 (реєстраційний номер 000); квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101); квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 1); автомобіль VOLKSWAGEN JETTA, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 ; автомобіль NISSAN ROGUE, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 .

Підставою для накладення арешту на майно, згідно ухвали слідчого судді від 06.10.2022 відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КК України є забезпечення конфіскації майна як виду покарання. В ході судового розгляду слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України. Санкцією ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з конфіскацією майна. Судом було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 у вказаного подружжя народився син - ОСОБА_1 . Таким чином майно, набуте за період перебування у шлюбі, тобто з 2012 року по теперішній момент, є спільною сумісною власністю подружжя. Тому з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, а також з метою запобігання можливості відчуження вказаного майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_6 , слідчим суддею ухвалено накласти арешт на вказане майно.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку, передбаченому п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частинами 1, 2 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За твердженнями адвоката ОСОБА_9. квартири, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка з кадастровим номером :51:000:1130 належать чоловікові ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та є об`єктами особистої приватної власності чоловіка підозрюваної, а тому вони не можуть підлягати конфіскації майна як виду можливого покарання ОСОБА_1 . За такого як стверджує адвокат відсутні правові підстави для арешту майна ОСОБА_2 , який не має жодного відношення до даного кримінального провадження, тому накладений арешт на його особисте приватне майно ухвалою слідчого судді від 06.10.2022 підлягає скасуванню.

Детектив ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання захисника в цій частині, з огляду на встановлення обставин набуття у власність цього майна ОСОБА_2 .

Виходячи з положень ст.174 КПК України, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Слідчий суддя зауважує, що інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

В той же час, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина 2 статті 60 СК України ).

Відповідно до положень ч.1 ст. 57 СК України приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до наданих матеріалів встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , передана ОСОБА_2 у власність на підставі договору дарування від 23.08.2019 його батьком ОСОБА_1 . Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 передана ОСОБА_2 у власність його батьком ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 29.10.2019.

Поряд з цим, земельна ділянка з кадастровим номером :51:000:1130 (реєстраційний номер 000) відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Довідка № 272347074 від 30.08.2021) належить ОСОБА_2 на підставі рішення Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 30.06.2021 №570 та була одержана ОСОБА_2 із земель державної та комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації.

Таким чином перелічене майно, а саме дві квартири та земельна ділянка з кадастровим номером :51:000:1130 у відповідності до положень ст.57 СК України є об`єктами приватної власності ОСОБА_2 .

За наведеного слідчий суддя, за врахуванням думки детектива, який не заперечував проти скасування арешту з вказаного майна, вважає за можливе скасувати арешт, накладений на квартири, розташовані а адресою: АДРЕСА_2 та за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку з кадастровим номером :51:000:1130, що перебувають у власності ОСОБА_2 , який не є учасником кримінального провадження, а отже його право власності на майно не може бути обмежене.

Водночас доводи захисника стосовно того, що земельна ділянка № НОМЕР_1 з кадастровим номером :02:002:0380 (реєстраційний номер 25) перебуває у власності малолітнього сина ОСОБА_1 - ОСОБА_1 , а тому арешт, накладений на вказаний об`єкт нерухомого майна підлягає скасуванню, не заслуговують на увагу.

Як було встановлено під час розгляду питання про накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_1 , до 28.09.2022 у власності ОСОБА_1 перебувала земельна ділянка № НОМЕР_1 з кадастровим номером :02:002:0380 (реєстраційний номер 25), яка була зокрема набута підозрюваною під час шлюбу із ОСОБА_2 . Однак, 28.09.2022 вказану земельну ділянку ОСОБА_1 подарувала своєму малолітньому сину ОСОБА_1 .

Вартим уваги є часовий проміжок здійснення вказаного правочину. А тому, за врахуванням того, що вказане майно до цього перебувало у власності самої підозрюваної, нагальність в переоформленні земельної ділянки - відразу після проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, що опосередковано стосувались ОСОБА_1 ,- все це в сукупності вказує на можливі ознаки фіктивності укладеного договору, що мав на меті уникнення можливої конфіскації майна як виду покарання.

За такого обґрунтованим є накладення арешту на земельну ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим номером :02:002:0380 (реєстраційний номер 25), що на даний час належить на праві власності малолітньому сину підозрюваної - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ).

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 30.08.2022 у справі №991/1817/22. Так зокрема колегія суддів дійшла висновку про доцільність накладення арешту на майно особи, на користь якої були укладені цивільно-правові договори щодо нерухомого майна (договори купівлі-продажу та договір дарування), оскільки такі правочини були укладені невдовзі після проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, після яких особа, яка в подальшому набула статусу підозрюваного, вже була обізнана щодо відомостей про розслідуване кримінальне провадження та за якими фактами здійснюється досудове розслідування. Колегія суддів погодилась із висновками слідчого судді, що обізнаність власника про ризик можливого обмеження його права власності, в тому числі майбутньої можливої конфіскації його майна, могла спричинити негайне його відчуження. За такого, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на таке майно, діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

За наведеного, слідчий суддя вважає арешт, накладений на земельну ділянку, яка була переоформлена на малолітнього сина підозрюваної, відразу після проведення обшуків у даному кримінальному провадженні, правомірним.

Стосовно доводів захисника щодо необхідності скасування арешту з іншого майна, а саме земельної ділянки та двох автомобілів, слідчий суддя вважає, що на даний час скасування арешту з наведеного майна є передчасним, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000215 від 12.08.2022 триває та здійснюється саме за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, що виправдовує мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, з метою забезпечення можливої конфіскації як виду покарання.

За наведених обставин слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_9. про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06.10.2022 у справі №991/4359/22, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 174, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000215 від 12.08.2022 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06.10.2022 по справі №991/4359/22, на:

-земельну ділянку з кадастровим номером :51:000:1130 (реєстраційний номер 000);

-квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101);

-квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 1).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7