ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/5718/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/204/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю заявника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 6 січня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення про кримінальне правопорушення у відношенні судді Апеляційного суду Автономної республіки Крим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 364 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

24 листопада 2022 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення про кримінальне правопорушення у відношенні судді Апеляційного суду Автономної республіки Крим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 364 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 зазначив, що в квітні 2021 року під час огляду фотознімків матеріалів кримінальної справи №1-33/04 він виявив відсутність в останньому томі № 10 касаційної скарги адвоката з доказами його алібі, яке не перевірялось судом першої інстанції, де був головуючим суддя ОСОБА_7 . Ним подавалось клопотання про запит суду до держустанов, допит свідків на підтвердження його алібі, але головуючим воно відхилено без будь-яких пояснень, головуючий суддя ОСОБА_7 відхиляв запитання його захисника до потерпілих та свідків, не перевірив його алібі. Під час розгляду скарги на вирок у Верховному Суді України 23 грудня 2004 року його батько просив перенести засідання через відсутність його адвоката, але головуючий колегії суддів повідомив, що в томі №10 відсутній ордер та касаційної скарги його адвоката. Вважає, що через його проукраїнську позицію суддя ОСОБА_7 шляхом зловживання владою дав розпорядження після оголошення вироку по кримінальній справі №1-33/04, не реєструвати в канцелярії суду отримання касаційної скарги його адвоката і не приєднувати її з доказами його алібі до матеріалів справи після отримання його касаційної скарги на вирок. Скарга його адвоката надсилалась до Апеляційного суду АР Крим в перших числах жовтня 2004 року і додатками до неї були докази його алібі.

Просив рішення ТУ ДБР м. Мелітополь від 22 вересня 2022 року за його заявою про початок досудового спеціального досудового розслідування за ч. 2 ст. 364 КК України стосовно судді Апеляційного суду АР Крим ОСОБА_7 вчиненого в перших числах 2004 року скасувати та зобов`язати внести ці відомості в ЄРДР, провести досудове спеціальне розслідування.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 6 січня 2023 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 з тих підстав, що заява останнього не містить достатніх даних, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та не відповідає в повній мірі вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України, відсутні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою зобов`язати внести до ЄРДР відомості за ч. 2 ст. 364 КК України і розпочати досудове спеціальне розслідування за главою 24-1 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суддя ОСОБА_7 був головуючим колегії суддів та відхиляв майже усі важливі запитання його захисника до учасників судового провадження, йому погрожував, безпідставно відхиляв клопотання дослідити його алібі запитом до держустанови, допитів свідків і як наслідок всього дав незаконне розпорядження не реєструвати скаргу захисника на вирок відносно нього, в додатках до якої були документи - докази його алібі.

Зазначає, що незважаючи на звукозапис судового провадження, що здійснювався в Комунарському районному суді м. Запоріжжя та огляду документів на 29 аркушах, що надало ТУ ДБР в м. Мелітополі з доказами його алібі станом на 2004 рік та яких він в т. 10 не виявив 15 квітня 2021 року та нотаріально завірених заяв свідків - алібі станом на 2017 рік, слідчий суддя їх проігнорував з метою необґрунтованого висновку в ухвалі.

У судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу та вказав, що згідно закону забороняється зловживання суду під час розгляду справи, проте, суддя втрутився в справу відносно нього, були вилучені документи зі справи, зокрема, ті, що доводять його алібі, заяви свідків за 2004, 2017 рік, які підтверджують його невинуватість. Зазначив, що про ці обставини він дізнався під час ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 у його відсутність, у задоволенні скарги просив відмовити.

Заслухавши доповідь судді, заявника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Так, як вбачається із матеріалів скарги, 25 серпня 2022 року на адресу офісу Генерального прокурора надійшло звернення ОСОБА_6 від 15 серпня 2022 року, в якому він вказував про вчинення злочину суддею Апеляційного суду АР Крим ОСОБА_7 , який був вчинений 6 березня 2004 року, про що стало йому відомо тільки 15 квітня 2021 року, зокрема, ним було встановлено відсутність в останньому томі його справи касаційної скарги на вирок його захисника з додатками, а саме, доказами його алібі, яке в суді не перевірялось, оскільки клопотання про дослідження його алібі головуючим суддею ОСОБА_7 відхилялось, без зазначення причин. Вказаним суддею була надана керівнику секретаріату суду незаконна вказівка не реєструвати надходження скарги адвоката (а.с. 34).

До вказаного звернення ОСОБА_6 було долучено заяву про внесення відомостей до ЄРДР і початок досудового провадження відносно судді Апеляційного суду АР Крим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 372 КК України (а.с. 35-36).

Із листа офісу Генерального прокурора від 29 серпня 2022 року випливає, що вказану заяву ОСОБА_6 щодо можливих неправомірних дій судді апеляційного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_7 направлено до прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя (а.с. 33 зворотна сторона).

Із відповіді начальника відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя від 9 вересня 2022 року вбачається, що зазначену заяву ОСОБА_6 направлено до ТУ ДБР, розташоване у місті Мелітополі (а.с. 33).

Як випливає із відповіді ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, зі змісту звернення ОСОБА_6 не вбачається достатніх обставин, які б свідчили про ознаки злочину, вчинених суб`єктами злочину, відносно яких проводить досудове слідство Державне бюро розслідувань і тому на теперішній час відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР (а.с. 31-32).

Висновки суду першої інстанції з приводу того, що заява ОСОБА_6 від 15 серпня 2022 року не містить ознак кримінальних правопорушень, передбачених Особливою частиною КК України, а також не підтверджує факту вчинення таких правопорушень є переконливими та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Об`єктивна сторона злочину - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно - небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діяннями та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудового розслідування, крім іншого вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про злочин, за відповідними статтями кримінального кодексу.

В своїй скарзі ОСОБА_6 вказує на вчинення суддею Апеляційного суду АР Крим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Так, ч. 2 ст. 364 КК України передбачає кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

При цьому, істотною шкодою у ст. 364 КК України, якщо вона полягає у заподіянні матеріальних збитків, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Об`єктивна сторона зловживання владою або службовим становищем виявляється у діянні (дії чи бездіяльності), яке: 1) вчиняється з використанням влади або службового становища; 2) здійснюється у межах повноважень, наданих особі за посадою чи у зв`язку з виконанням нею службових обов`язків; 3) суперечить інтересам служби; 4) заподіює істотну шкоду або тягне тяжкі наслідки; 5) знаходиться у причинному зв`язку із зазначеними наслідками.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони службового зловживання є певні мотиви: а) корисливі мотиви; 2) інші особисті інтереси; в) інтереси третіх осіб.

Тобто, аналізуючи зміст ч. 2 ст. 364 КК України випливає, що кваліфікуючою ознакою вказаного злочину є заподіяння істотної шкоди.

Разом з тим в своїй заяві ОСОБА_6 посилається на те, що суддя Апеляційного суду АР Крим ОСОБА_7 дав вказівку не реєструвати касаційну скаргу, яка була подана його адвокатом разом з додатками, які підтверджують його алібі.

Між тим посилання на те, що суддя ОСОБА_7 дав незаконну вказівку не реєструвати касаційну скаргу його адвоката не підтверджено жодними доказами, зокрема, до даної скарги не було додано копії касаційної скарги адвоката, які б містили відмітку про те, що взагалі така скарга була подана до канцелярії суду або докази, які б свідчили про направлення такої скарги до апеляційного суду.

Вказане стосуються і додатків, про які в своїй скарзі вказує ОСОБА_6 .

При цьому, слід зазначити, що як випливає із матеріалів скарги, вироком Апеляційного суду АР Крим від 7 червня 2004 року ОСОБА_6 було засуджено до покарання у вигляді довічного позбавлення волі. 23 грудня 2004 року ухвалою Верховного Суду України було переглянуто вищевказаний вирок.

Так, в своїй скарзі ОСОБА_6 посилається на те, що пояснення свідка ОСОБА_8 від 28 вересня 2004 року, довідка головного лікаря Ялтинської поліклініки від 14 липня 2004 року, довідка від керівництва Цуманської ВК Волинської області з особової справи засудженого ОСОБА_9 та пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтверджують його алібі були відсутні в матеріалах справи, які були додатком до касаційної скарги його адвоката.

Разом з тим, як випливає із доданих до заяви ОСОБА_6 від 15 серпня 2022 року заяв ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які нотаріально завірені, вони датовані 2017 роком, тобто, вже після касаційного перегляду вироку відносно ОСОБА_6 (а.с. 47 зворотна сторінка - 48).

Крім того, в своїй же заяві ОСОБА_6 посилається на те, що з такими заявами потерпілі звернулись тільки у вересні 2017 року до Київського апеляційного суду.

Між іншого, далі зі змісту заяви ОСОБА_6 випливає, що його захисник в 2005 році переїхав до РФ та копії таких заяв свідків з його алібі надіслали йому.

Проте, із доданих до скарги документів, крім заяв ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які датовані 2017 роком, інші заяви таких осіб, які б були датовані на момент до касаційного перегляду та свідчили б про те, що вони могли б та були долучені адвокатом до своєї касаційної скарги не вбачається.

З приводу доданих до заяви від 15 серпня 2022 року письмових поясненнях ОСОБА_12 , то слід зазначити, що такі пояснення містять надпис «Оригінал цих пояснень свідка ОСОБА_8 є у мене для демонстрації суддям ВС під час судового розгляду за 28 серпня 2004 рік».

При цьому, з таких пояснень взагалі неможливо встановити їх дату складання.

Крім того, зі змісту заяви ОСОБА_6 вбачається, що він вказує про його припущення про те, що суддя Апеляційного суду АР Крим ОСОБА_7 дав розпорядження не реєструвати подану його адвокатом касаційну скаргу.

Тобто доказів, які б свідчили про те, що суддею ОСОБА_7 було надано вказівку не реєструвати касаційну скаргу його адвоката, матеріали скарги не містять, як і відсутні докази того, що адвокатом взагалі подавалась така скарга.

Крім того, на думку колегії суддів, зі змісту заяви та скарги ОСОБА_6 випливає, що він фактично не згодний із результатом розгляду справи відносно нього.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в заяві ОСОБА_6 від 15 серпня 2022 року не було наведено відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а тому, викладені в заяві відомості не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 6 січня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення про кримінальне правопорушення у відношенні судді Апеляційного суду Автономної республіки Крим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 364 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 333/5718/22