Справа № 202/3286/23
Провадження № 1-кс/202/2984/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в режимі відеоконференції, клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) ТУ ДБР розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 19.02.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000481, у відношенні:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у Узбекістані, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, механіка-водія-електрика відділення управління командира дивізіону взводу управління командира дивізіону самохідного-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , солдата, середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05.04.2023 року слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) ТУ ДБР розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 на строк 30 (тридцять) діб.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 будучи солдатом військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період і проходячи її на посаді механіка-водія-електрика відділення управління командира дивізіону взводу управління командира дивізіону самохідного-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , 18 лютого 2023 року приблизно 21 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у місці тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 28-33, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану, з мотивів невдоволення правомірною службовою діяльністю начальника за військовим званням - командиром 3 відділення артилерійської розвідки самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 старшим сержантом ОСОБА_8 , бажаючи помститись за його справедливу вимогливість по службі в частині дотримання військової дисципліни, з метою залякати начальника та вплинути на його службову діяльність в частині забезпечення військової дисципліни, шляхом погрози вбивством, тримаючи у руках ввірену йому для службового користування зброю - автомат АКС-74 заводський номер НОМЕР_2 із під`єднаним при цьому магазином з патронами до вказаного автомату, зняв автомат із запобіжника, направив вказаний автомат у стіну кімнати житлового приміщення праворуч від старшого сержанта ОСОБА_8 , та шляхом натискання на спусковий гачок здійснив не менше трьох пострілів.

Того ж дня, приблизно о 21 год. 10 хв. продовжив свій злочинний умисел, спрямований на погрозу вбивством начальникові - старшому сержанту ОСОБА_8 , тримаючи у руках ввірену йому для службового користування зброю - автомат АКС-74 заводський номер НОМЕР_2 із під`єднаним при цьому магазином з патронами до вказаного автомату, направив вказаний автомат у бік вхідних дверей кімнати та здійснив не менше трьох пострілів у вхідні двері кімнати, внаслідок яких кулі влучили в старшого сержанта ОСОБА_8 і останній отримав тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_4 , органами досудового розслідування кваліфіковано, за ч. 4 ст. 405 КК України - погроза вбивством начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинені із застосуванням зброї в умовах воєнного стану.

19.02.2023 солдат ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня йому вручено письмове повідомлення про підозру за вчинення злочину за ст. 405 ч. 4 КК України.

19.02.2023 солдату ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.

Обґрунтованість повідомленої солдату ОСОБА_4 , підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, протоколами допиту свідків, протоколами проведення слідчих експериментів зі свідками, документами з військової частини НОМЕР_1 та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

21.02.2023 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, котрий відраховувати з моменту затримання, тобто з 19.02.2023, без визначення розміру застави.

Разом з тим, під час досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 через те, що на теперішній час у кримінальному провадженні здійснено значну кількість слідчих (розшукових) та процесуальних дій, однак через особливу складність кримінального провадження, завершити досудове розслідування до вказаного строку не виявляється за можливе.

Так, для досягнення мети та завдань кримінального провадження необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема: отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок призначеної судової експертизи зброї, проведення якої на теперішній час триває; отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок (акт) службового розслідування за вищевказаною подією; з урахуванням результатів проведених та завершених слідчих та процесуальних дій вирішити питання про необхідність повідомлення ОСОБА_4 про зміну раніше повідомленої підозри, додатково допитати його у якості підозрюваного, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Усі перелічені слідчі та процесуальні дії необхідно провести до закінчення строків досудового розслідування. Вони мають доказове значення у кримінальному провадженні та отримані під час їх проведення відомості можуть вплинути на кваліфікацію дій підозрюваного, сприятимуть всебічному, повному і неупередженому досудовому розслідуванню у вказаному кримінальному провадженні.

Закінчення досудового розслідування в межах строків, визначених п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, не вбачається за можливе у зв`язку зі складністю кримінального провадження та специфікою процесуальних дій, необхідних для забезпечення належної якості досудового розслідування.

Органами досудового розслідування зазначено, що провести вказані слідчі та процесуальні дії до 19.04.2023 року не виявляється за можливе з огляду на тривалість проведення експертиз, перебування військової частини НОМЕР_1 у зоні бойових дій та ускладнений документообіг вказаного військового формування, а також відсутності чіткої позиції щодо виявленого злочину, відмови від будь-яких пояснень з цього приводу з боку підозрюваного, що спонукає слідство проводити слідчі дії направлені на спростування можливих версій невинуватості останнього.

Також, вчинення зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій до 19.04.2023 ускладнюється тим, що вчинення більшості із зазначених вище дій, які необхідно виконати для прийняття кінцевого процесуального рішення у вказаному кримінальному провадження, не залежить безпосередньо від слідчого, а залежить від процесуальної поведінки інших учасників кримінального провадження - судових експертів, військової частини НОМЕР_1 тощо.

Стороною обвинувачення зазначено, що на теперішній час ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, санкцією статті за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років за відсутності альтернативного виду покарання, тобто вказаний злочин є умисним тяжким злочином проти встановленого порядку несення військової служби, що вказує на наявність нормативних підстав для застосування відносно вказаної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Фактичними підставами для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність визначених законом ризиків.

Потреби досудового розслідування у необхідності продовження щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, доводяться з огляду на наявність наступних ризиків, які продовжують існувати по теперішній час:

Підозрюваний незаконно впливатиме на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за контрактом, маючи значний та тривалий досвід застосування зброї, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу, будучи обізнаним із тим, що ключовими доказами у вказаному кримінальному провадженні є показання свідків та потерпілих від кримінального правопорушення, перебуваючи у районі бойових дій в умовах безпосереднього зіткнення із ворогом та маючи на руках ввірену йому для службового користування зброю та маючи безперешкодний доступ як начальник до інших засобів ураження живої сили, перебуваючи на волі, матиме усі можливості вплинути на свідків у вказаному кримінальному правопорушенні з числа інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , зокрема, на своїх прямих начальників та командирів, підлеглих, інших свідків, у тому числі шляхом погроз вбивством, заподіянням тілесних ушкоджень таким свідкам та потерпілим із використанням зброї.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Підозрюваний вчинить інше кримінальне правопорушення.

Наявність вищеозначеного ризику підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інший злочин проти встановленого порядку несення військової служби, зокрема, самовільне залишення військової частини (ст. 407 КК України), дезертирство (ст. 408 КК України), самовільне залишення поля бою (ст. 429 КК України) тощо, тим самим створивши умови для переховування його від органів досудового слідства та суду та унеможлививши здійснення швидкого, повного і неупередженого досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні.

Крім цього, наявний ризик здійснення підозрюваним незаконного впливу на свідків, потерпілих у вказаному кримінальному провадженні вказує на можливість вчинення підозрюваним дій, що утворюють інші склади кримінальних правопорушень, зокрема, ст. 405, 406, 426-1 КК України, які пов`язані із застосуванням насильства або погрозою застосування насильства відносно військовослужбовців.

Підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Наявність вищеозначеного ризику підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, матиме доступ до документів та речових доказів у кримінальному провадженні та, з урахуванням тяжкості покарання, зможе знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Наявність вищеозначеного ризику підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , з урахуванням тяжкості покарання (до 10 років позбавлення волі за відсутності альтернативних видів покарання), може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, зокрема, виїхати за кордон, на тимчасово окуповану територію тощо. Вказаний ризик також підтверджується тим, що підозрюваний проходить службу у районі бойових дій у безпосередній наближеності до тимчасово окупованої території та має можливість перетнути лінію розмежування та тим самим ухилитися від процедури притягнення до кримінальної відповідальності.

Наявність вищезазначених ризиків виправдовують такий ступінь втручання органу досудового розслідування у право особи на свободу та особисту недоторканість (ст. 29 Конституції України, ст. 12 КПК України) задля забезпечення дієвості кримінального провадження, а також виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зазначені ризики підтверджуються матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

В обґрунтування необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважаю за доцільне звернути увагу суду на наступні обставини, які в силу ст. 178 КПК України, мають враховуватись судом при обранні запобіжного заходу.

Вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України. ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України з огляду на наявні прямі докази, що перелічені вище у мотивувальній частині вказаного клопотання.

Тяжкість покарання. Санкція злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до десяти років (за відсутності альтернативного виду основного покарання), тобто є умисним тяжким злочином.

Ризик продовження чи повторення протиправної поведінки та ризик летальності. Вказаний ризик доводиться з огляду на встановлений факт вчинення ОСОБА_4 злочину проти встановленого порядку несення військової служби, пов`язаний з насильством та заподіянням тілесних ушкоджень із застосуванням зброї, та можливість вчинення вказаною особою іншого злочину, зокрема, пов`язаного із ухиленням від військової служби (дезертирство, самовільне залишення військової частини, самовільне залишення поля бою тощо).

Крім цього, підозрюваний, будучи військовослужбовцем, має безперешкодний доступ до зброї та інших засобів ураження живої сили, підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, пов`язаного із насильством та погрозами його застосування із використанням зброї, у зв`язку із чим створює ризик летальності для свідків, потерпілих, інших осіб.

Вчинення злочину в умовах воєнного стану. 24.02.2022 військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Дії, що інкримінуються ОСОБА_4 , мають виняткову суспільну небезпечність в період триваючої збройної агресії Російської Федерації, особливо, в бойовій обстановці, оскільки спрямовані на підрив основоположної засади функціонування Збройних Сил України - єдиноначальності.

Слідчим в клопотання зазначено, що враховуючи те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_4 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду, може здійснити вплив на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, приймаючи до уваги суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є продовження щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 30 діб, але не більше строку закінчення досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні - до 19.05.2023 року.

У разі задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням - у разі продовження строку дії до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваний буде позбавлений можливості переховуватись від органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, впливати у незаконний спосіб на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Окрім цього, буде забезпечено виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_4 .

За таких обставин орган досудового розслідування, прокурор отримає можливість закінчити досудове розслідування відносно ОСОБА_4 у найкоротший строк, прийнявши відповідне процесуальне рішення, забезпечити виконання завдання кримінального провадження - захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, який з об`єктивної сторони полягає у заподіянні тілесних ушкоджень щодо начальника, вважаю, що визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу по відношенню до тримання під вартою у вказаному випадку є неможливим. Втім, якщо слідчим суддею буде прийнято рішення про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 застави як альтернативного запобіжного заходу прошу звернути увагу, що відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 181 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В ході розгляду клопотання прокурор ОСОБА_7 клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, які не зменшились. З урахуванням того, що завершити досудове розслідування в двомісячний строк не вдалось, його строк продовжено до 14 травня 2023 року.

Підозрюваний ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили обрати стосовно підозрюваного інший запобіжний захід непов`язаний з тримання під вартою, а саме у вигляді застави у мінімальному розмірі або домашнього арешту. На їх думку, ризики є недоведеними, та в ході досудового розслідування виконані всі слідчі дії.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 зазначеної статті КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Прокурор та слідчий довели, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Із доданих матеріалів клопотання вбачається, що підозра достатньо підтверджується та обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: копією повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 19.02.2023 року, копіями витягів з наказу, протоколами допиту свідків, копіями протоколів про проведення слідчого експерименту, заявою про залучення до провадження як потерпілого та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності та взаємозв`язку.

Щодо доводів сторони захисту про необґрунтованість самої підозри, суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , у зв`язку із продовженням строків досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що у встановленому законом порядку строк досудового слідства подовжено, що свідчить про необхідність проведення подальших слідчих дій.

Необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється необхідністю уникнення ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Ризик, незаконно впливати на свідків, підтверджується тим, що ОСОБА_4 будучі знайомим зі свідками, може шляхом вмовлянь, погроз чинити вплив на свідків, щоб останні змінили свої показання, з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що оскільки ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби за мобілізацією, може, з метою переховуватись від органів досудового розслідування, може залишити розташування військової частини та вчинити інший злочин пов`язаний з військовою службою.

Зазначені ризики, на які посилається прокурор і слідчий, дійсно на момент розгляду клопотання не зникли.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчим та прокурором необґрунтовані та наразі нічим не підтверджені.

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_4 , але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з наступного.

Так, домашній арешт не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем, оскільки такий вид запобіжного заходу включає покладення обов`язку, як перебування за місцем проживання, а з урахуванням того, що місцем проживання підозрюваного є м. Львів, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту виключає виконання ОСОБА_4 обов`язків військовослужбовця в умовах воєнного стану та по суті є взаємовиключними. Крім того, з урахуванням відстані, перебування особи за місцем проживання у м.Львів, не за місцем розташування військової частини та органу досудового розслідування, фактично унеможливить здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного під час дії запобіжного заходу та ускладнить досудове розслідування, тим більше в умовах військового стану.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою був застосований до ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2023 року строком до 19.04.2023 року.

Постановою керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 12 квітня 2023 року продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців до 19 травня 2023 року.

Таким чином, враховуючи, що обставини з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу не змінились, а ризики не зменшилися, а також приймаючи до уваги, що слідчим та прокурором належним чином обґрунтовано обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а також доведено, що інший більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому суд вважає за необхідне продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку слідчого судді клопотання підлягає задоволенню, та застосування запобіжного заходу продовжити в межах строку досудового розслідування, в зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 (тридцять) днів, по 14 травня 2023 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, слідчий суддя виходить із наступного.

Відповідно до вимог статей 176, 177, 178, 182,199 КПК України, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину - розмір застави визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває під вартою вже майже два місяці, вважаю за можливе визначити розмір застави, врахувавши що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні військового злочину в умовах воєнного стану на території України, що могло вплинути негативно на обороноздатність держави та підірвати авторитет Збройних Сил України, а також приймаючи до уваги особу підозрюваного ОСОБА_4 , який одружений, раніше не судимий, його матеріальний стан, слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 200 (двохста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, в зв`язку з чим, користуючись правом, передбаченим ч.5 ст.182 КПК України.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 (тридцять) днів по 14 травня 2023 року включно.

Встановити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 200 (двохста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 14 травня 2023 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1