ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/415/23 Справа № 202/1388/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисниці ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_9 , її захисниці ОСОБА_7 , прокурора Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_10 , поданих на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Шахтарськ Донецької області, громадянка України, заміжня, раніше не була засуджена, зареєстрована у АДРЕСА_1 , фактично мешкає у АДРЕСА_2 ,

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, із обчисленням початку строку відбування покарання з 05 лютого 2022 року та залишенням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

Колегія суддів встановила:

05 лютого 2022 року, приблизно о 13 годині, ОСОБА_9 знаходилась у кімнаті квартири АДРЕСА_3 , де знаходився і її співмешканець ОСОБА_11 .

Між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 почався словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись у безпосередній близькості до ОСОБА_11 , який перебував по відношенню до ОСОБА_9 обличчям, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення смерті іншій людині та бажаючи настання таких наслідків, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_9 нанесла удар ОСОБА_11 правою рукою із кухонним ножем у ділянку грудної клітини, спричинивши, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №558е/61 від 25.03.2022 року, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною по передньо-пахвової лінії у проекції 3-4 ребра, далі переходить у раньовий канал, який йде спереду назад та проникає у плевральну порожнину, з подальшим наскрізним ушкодженням верхньої частки лівої легені, серцевої сорочки та лівої передньої стінки лівого шлуночка серця, з явищами гемоперикарду та гемопневмотораксу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент заподіяння, однак, виконавши усі дії, які вона вважала необхідними, не змогла закінчити злочин до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки ОСОБА_11 вижив.

Вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року встановлено, що 05 лютого 2022 року, приблизно о 13 годині, ОСОБА_9 , знаходячись у кімнаті квартири АДРЕСА_3 ,під час конфлікту із своїм співмешканцем ОСОБА_11 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, знаходячись у безпосередній близькості до останнього, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання цілеспрямовано нанесла кухонним ножем, знайденим на столі, удар у ділянку грудної клітини, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною по передньо-пахвової лінії у проекції 3-4 ребра, далі переходить у раньовий канал, який йде спереду назад та проникає у плевральну порожнину, з подальшим наскрізним ушкодженням верхньої частки лівої легені, серцевої сорочки та лівої передньої стінки лівого шлуночка серця, з явищами гемоперикарду та гемопневмотораксу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент заподіяння.

Судом першої інстанції за результатами проведеного судового розгляду та досліджених доказів по справі дії ОСОБА_9 перекваліфіковані з інкримінованих органами досудового розслідування ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 просить звільнити її від призначеного судом покарання, оскільки вона раніше не була засуджена, є ВІЛ інфікованою людиною; потерпілий не має до неї претензій та просив суворо не карати.

Обвинувачена щиро кається у скоєному, увесь час співпрацювала із слідством, до затримання працювала і роботодавець обіцяє надати їй у подальшому робоче місце із повним соцпакетом, та надати постійне місце проживання у м.Дніпрі.

Обвинувачена не оспорює встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, як вони викладені у вироку суду, правильність висновків суду по перекваліфікації її дій з ст.15-ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.122 КК України.

Захисниця ОСОБА_12 у поданій апеляційній скарзі просить змінити вирок суду першої інстанції щодо її підзахисної ОСОБА_9 у частині призначеного покарання та застосувати ст.75 КК України, звільнивши її від відбування покарання, із встановленням іспитового строку на 3 роки.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_9 має тяжке захворювання, протягом досудового розслідування та у суді визнавала свою провину та висловлювала щире каяття, сприяла слідству, до затримання працювала, має позитивну характеристику.

Потерпілий ОСОБА_11 систематично знущався над обвинуваченою, бив її і вона за півдоби до останніх подій вимушена була викликати поліцію. Наразі ОСОБА_11 не має до неї претензій, пробачив її і просив суду суворо не карати.

У апеляційній скарзі прокурора, який приймав участь у розгляді матеріалів кримінального провадження у суді першої інстанції ОСОБА_10 ставиться питання про скасування вироку суду першої інстанції та про необхідність ухвалення нового вироку, яким визнати ОСОБА_9 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

Прокурор зазначає при цьому, що суд, описуючи об`єктивну сторону злочину, вчиненого ОСОБА_9 , вказав, що дії останньої вчинені із прямим умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , а не на вбивство, проте, не надав оцінку діям ОСОБА_9 у ракурсі наявності у її діях прямого умислу на замах на вбивство потерпілого.

Представник обвинувачення вважає, що ОСОБА_9 , завдаючи потерпілому снизу-вгору удар ножем у життєво важливу ділянку тіла та фактично попавши у шлуночок серця, мала намір саме на позбавлення життя ОСОБА_11 , оскільки, не могла не розуміти, що від цього може настати миттєва його смерть, аби не надати можливості надати потерпілому кваліфіковану медичну допомогу.

Прокурор вважає, що суд необгрунтовано призначив покарання у мінімальних межах санкції ч.1 ст.121 КК України і не звернув уваги на позицію прокурора, висловлену у судовому засіданні щодо необхідності призначення суворого покарання.

Під час апеляційного перегляду:

- обвинувачена ОСОБА_9 та її захисниці ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтримали у повному обсязі як апеляційну скаргу ОСОБА_9 , так і апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_12 ; заперечували проти апеляційної скарги прокурора;

- прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_13 підтримала апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_10 , просила вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисниці ОСОБА_12 .

Заслухавши суддю-доповідача, повторно допитавши обвинувачену ОСОБА_9 , вислухавши пояснення сторін, повторно дослідивши докази, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданих апеляційних скарг та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як убачається із змісту вироку, суд першої інстанції, дослідивши зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що визначена у обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 кваліфікація її дій за ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України є помилковою та такою, що не підтверджена сукупністю доказів.

Натомість суд першої інстанції зазначив, що поза увагою органів досудового розслідування залишена диспозиція ч.1 ст.115 КК України, яка свідчить, що вбивство може бути вчинено лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто, коли особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання. Якщо такий умисел не встановлено, або особа діяла не з конкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали, відповідно до положень п.4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти життя і здоров`я» від 07.02.2003 року.

На переконання суду та обставина, що потерпілий ОСОБА_11 раніше застосовував до ОСОБА_9 насильство і знову намагався під час конфлікту побити її, вона взяла ніж та нанесла ОСОБА_14 тілесні ушкодження, а потім, побачивши наслідки своїх дій, намагалась надати потерпілому медичну допомогу до появи швидкої, зупиняла кровотечу і не залишала місця події. Такий розвиток подій, на думку суду, беззаперечно свідчить про відсутність у ОСОБА_9 умислу на протиправне заподіяння смерті іншій людині та не неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_9 за ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України.

Правильною кваліфікацією дій ОСОБА_9 суд вважав за ч.1 ст.121 КК України як умисні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент заподіяння.

Колегія суддів вважає, що викладені у судовому рішенні висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду і ця обставина є підставою, відповідно до п.2 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.411 КПК України, для скасування вироку суду як такого, що не відповідає критерям ст.370 КПК України та для ухвалення, відповідно до ст.420 КПК України, нового вироку судом апеляційної інстанції.

Так, судом першої інстанції досліджені:

- протокол огляду від 05 лютого 2022 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто приміщення кімнати АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено предмет, схожий на кухонний ніж зі слідами РБК, змиви зі слідами РБК;

- висновок судово-медичної експертизи №60/2 від 03 березня 2022 року згідно якого на футболці, светрі, джинсах, з урахуванням групової приналежності крові потерпілого ОСОБА_11 , не виключається можливість походження крові у вказаних об`єктах від потерпілого ОСОБА_11 , Оскільки на светрі групова приналежність крові співпадає з груповою приналежністю його крові за ізосерологічною системою АВ0, а на футболці, джинсах, змивах з марлі виявлений антиген Н який є групо специфічним для його крові. Враховуючи групову приналежність крові підозрюваної ОСОБА_9 не можна виключити можливе походження крові в слідах на футболці, светрі, джинсах, марлі зі змивом і від неї, оскільки групова приналежність крові в системою АВ0, а на речах виявлений антиген Н який є групо специфічним для її крові;

- висновок експертизи речових доказів №104 від 07 березня 2022 року, згідно якого в слідах на клинку кухонного ножа, наданого на дослідження, встановлено наявність крові та знайдені клітини м`язової тканини. При визначенні видової належності слідів виявлено білок людини.

При цитологічному дослідженні встановлено, що кров та клітини м`язової тканини належать особі чоловічої генетичної статі, при серологічному дослідженні крові та клітин м`язової тканини виявлено антиген Н ізосерологічної системи АВ0.

Враховуючи отримані результати цитологічного і серологічного досліджень, можливо висловитись, що кров та клітини м`язової тканини на клинку ножа, наданого на дослідження, могли походити від чоловіка (чоловіків) групи крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти -В, яким в даному випадку є потерпілий ОСОБА_11 , беручі до уваги його стать і групову належність його крові. Отримані дані цитологічного дослідження, виключають можливість походження крові та клітин м`язової тканини на клинку ножа від підозрюваної ОСОБА_9

- висновок судово-медичної експертизи №558е/61 від 24 березня 2022 року згідно якого за даними наданої медичної документації у ОСОБА_11 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною по передньо-пахвовій лінії в проекції 3-4-го ребра, далі переходить в раньовий канал, який йде спереду назад та проникає в плевральну порожнину, з подальшим наскрізним ушкодженням верхньої частки лівої легені, серцевої сорочки та лівої передньої стінки лівого шлуночка, з явищами гемоперикарду (кров в серцевій сорочці) та гемопневмотораксу (кров та повітря в плевральній порожнині).

Виявлене у нього тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням внутрішніх органів, спричинено від механічної дії гострого предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями, що діяв у напрямку спереду назад, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, що підтверджується характером рани, наявністю та напрямком раньового каналу.

За своїм характером виявлене у нього тілесне ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Враховуючи характер та локалізацію виявленого тілесного ушкодження, дані медичної документації (стан хворого на момент госпіталізації), можливо вказати, що воно отримано незадовго до надходження на стаціонарне, а саме 05.02.2022 року.

Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених тілесних ушкоджень (за даними медичної документації), можливо вказати, що воно могло бути спричинено і від 1-ї механічної дії.

Виявлене у нього тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням внутрішніх органів, спричинено від механічної дії гострого предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями, що діяв у напрямку спереду назад, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, що підтверджується характером рани, наявністю та напрямком раньового каналу.

Виявлене тілесне ушкодження знаходиться в анатомічній ділянці доступній для нанесення власною рукою, але враховуючи тяжкість отриманої травми, вважаю не характерним спричинення його власною рукою.

За даними наданої медичної документації у нього виявлено тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною по передньо-пахвовій лінії в проекції 3-4-го ребра, далі переходить в раньовий канал, який йде спереду назад та проникає в плевральну порожнину, з подальшим наскрізним ушкодженням верхньої частки лівої легені, серцевої сорочки та лівої передньої стінки лівого шлуночка, з явищами гемоперикарду (кров в серцевій сорочці) та гемопневмотораксу (кров та повітря в плевральній порожнині).

Виявлене у нього тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото- різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням внутрішніх органів, спричинено від механічної дії гострого предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями, що діяв у напрямку спереду назад, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, що підтверджується характером рани, наявністю та напрямком раньового каналу.

Локалізація та характер виявленого у ОСОБА_11 тілесного ушкодження, механізм його спричинення встановлений при проведенні судово- медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту за її участі.

- висновок молекулярно-генетичної експертизи №301 від 12 квітня 2022 року згідно якого, проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадання генотипу слідів крові на клинку кухонного ножа з генотипом ОСОБА_11 та неспівпадання з генотипом ОСОБА_9 .

ДНК цих слідів крові може походити від потерпілого ОСОБА_11 з ймовірністю не менше 99,9999958%. Частота поширення подібної комбінації генетичних ознак складає 0,42*10-17. Це означає, що вказана комбінація генетичних ознак зустрічається у 0,42 чоловіків на сто квадрильйонів.

Сукупність цих доказів ( належність та допустимість яких ніким із сторін не оспорювалась ані у судовому засіданні суду першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду), на думку колегії суддів, доводить провину ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України, оскільки, ОСОБА_9 , користуючись тим, що ОСОБА_11 під час конфлікту підійшов до неї безпосередньо близько, знаходився обличчям до обвинуваченої, застосувала предмет для заподіяння уражень - кухонний ніж, яким цілеспрямовано і нанесла поранення (у напрямку «знизу-вгору», прикладаючи зусилля з висоти власного росту) у життєво важливу ділянку тіла- серця, попавши у серцевий шлуночок, що свідчить про намір ОСОБА_9 позбавити життя ОСОБА_11 .

Та обставина, що ОСОБА_9 , побачивши наслідки своїх дій, викликала швидку допомогу та намагалась самостійно зупинити кровотечу, не можуть бути підставою для висновку про іншу спрямованість умислу ОСОБА_9 та давати підставу для надання іншої юридичної кваліфікації дій обвинуваченої (зокрема, за ч.1 ст.121 КК України), про що слушно зазначає у своїй апеляційній скарзі прокурор.

При призначенні ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України, відповідно до положень ст.65 КК України, колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 скоїла особливо тяжке кримінальне правопорушення, висловлену під час розгляду у суді першої інстанції позицію потерпілого ОСОБА_11 , який просив суворо не карати ОСОБА_9 та не мав до неї претензій матеріального характеру, характеристику особи ОСОБА_9 , яка раніше не була засудженою, є ВІЛ-інфікованою людиною, до затримання працювала і має позитивну характеристику за місцем роботи.

Обставинами, які пом`якшують покарання, колегія суддів відносить щире каяття ОСОБА_9 у скоєному.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Сукупність зазначених вище обставин колегія суддів вважає такими, що дають підставу для призначення ОСОБА_9 покарання у мінімальних межах санкції ч.1 ст.115 КК України, з урахуванням положень ч.3 ст.68 КК України і такий вид та розмір покарання є достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченою нових злочинів та відповідатиме принципам справедливості та співмірності.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисниці ОСОБА_7 про можливість зміни вироку суду та звільнення ОСОБА_15 від відбування призначеного покарання із застосуванням ст.75 КК України колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки усі зазначені обставини, на думку колегії є підставою для призначення ОСОБА_15 покарання у мінімальних межах санкції статті обвинувачення, про що зазначено у вироку апеляційного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.404,405,409,411,420 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_10 задовольнити, а у задоволенні апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_9 та захисниці ОСОБА_7 відмовити.

Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст.121 КК України скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 03 січня 2023 року. Зарахувати у строк відбування покарання термін попереднього ув"язнення з 05 лютого 2022 року по день ухвалення вироку, із розрахунку 1/1.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений учасниками кримінального провадження у касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня його проголошення, а для ОСОБА_9 - у той же строк та спосіб, починаючи з дня вручення їй копії вироку суду апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4