Справа №212/5430/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 10.01.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, з базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалідності не має, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.149 КК України.

Сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_3 приблизно на початку вересня 2019 року, більш точного часу судом не встановлено, не бажаючи займатися суспільно корисною працею та переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, перебуваючи у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області вирішила зайнятися протиправною діяльністю, пов`язаною з експлуатацією мешканців м. Кривий Ріг, в переважній більшості осіб, які досягли повноліття та перебувають в уразливому стані через збіг тяжких особистих та інших обставин, тобто у стані, який обмежував їх здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними та приймати за своєю волею самостійні рішення шляхом їх вербування, пов`язаного зі схиленням працювати за матеріальну вигоду, здійснюючи психічний вплив у формі запрошення та переміщення з одного місця в інше, з використанням обману у формі повідомлення неправдивих відомостей та їх замовчування для втягнення таких осіб у заняття жебрацтвом за межами України, а саме на території м. Москва російської федерації.

Так, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на вербування, переміщення людини з метою експлуатації, а саме втягнення у жебрацтво, ОСОБА_3 приблизно в той самий час, а саме у вересні 2019 року, з метою забезпечення переховування та нелегального проживання осіб, втягнутих шляхом обману у жебрацтво, за невстановлених судом обставин, орендувала в АДРЕСА_3 та у АДРЕСА_4 житлові квартири.

В подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи свої умисні, направлені на досягнення свого умислу, шляхом випадкових знайомств та спілкування зі своїми знайомими, почала підшукувати осіб, які досягли повноліття та перебувають в уразливому стані через збіг тяжких особистих та інших обставин, тобто у стані, який обмежував їх здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними та приймати за своєю волею самостійні рішення.

Так, 11.09.2019 року ОСОБА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, підшукала для втягнення в зайняття жебрацтвом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виховувався у багатодітній родині, без батька, не мав постійної роботи та доходу для забезпечення своїх потреб і своєї родини, під час зустрічі з яким, реалізовуючи свій умисел на вербування особи з метою експлуатації його, в жебрацтві, використовуючи психологічний вплив на ґрунті його матеріальних проблем, через відсутність роботи, про які їй стало відомо під час спілкування, вводячи в оману запропонувала останньому роботу волонтером у м. Москва російської федерації, повідомивши неправдиві відомості про умови праці, строки роботи, оплату праці, умови проживання, на що отримала згоду ОСОБА_7 працювати на повідомлених умовах.

Здійснивши з використанням обману вербування потерпілого ОСОБА_7 шляхом досягнення з ним домовленості працювати на зазначених умовах, приховуючи від нього дійсні відомості про умови праці, пов`язаної з зайняттям жебрацтвом, ОСОБА_3 12.09.2019 року за допомогою маршрутного автомобільного транспорту, на якому здійснювалися рейси «Кривий Ріг-Москва», організувала переміщення ОСОБА_7 з м. Кривий Ріг до м. Москва російської федерації, особисто супроводжуючи останнього.

Перебуваючи на території російської федерації, ОСОБА_3 заселила ОСОБА_7 до квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

В результаті чого, в період часу з 12.09.2019 року по 17.09.2019 року ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваного нею діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи настання таких, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, з метою отримання контролю над потерпілим ОСОБА_7 , залучила його в боргову кабалу, повідомивши про необхідність відпрацювання коштів, витрачених на його перевезення до росії, та скориставшись його підневільним станом, у зв`язку з його перебуванням на території іншої держави, не маючи умов для існування, тобто користуючись його уразливим станом, спонукала останнього до зайняття жебрацтвом в місцях масового перебування громадян у м. Москва російської федерації, здійснюючи особистий контроль над останнім під час здійснення ним жебракування, отримуючи від цього для себе незаконний прибуток.

Експлуатацію ОСОБА_7 було припинено, у зв`язку з його повною відмовою виконувати вказівки ОСОБА_3 , направлені на жебракування, та виїзд останнього 17.09.2019 року до м. Кривий Ріг.

В подальшому, 26.12.2019 року, через своїх, невстановлених судом, знайомих, які не були обізнані в кримінально-протиправних намірах останньої, за невстановлених судом обставин, ОСОБА_3 підшукала для втягнення в зайняття жебрацтвом громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є інвалідом з дитинства ІІІ-ї групи, не мав постійної роботи та доходу для забезпечення своїх потреб, реалізовуючи свій умисел на вербування особи з метою експлуатації його в жебрацтві, використовуючи психологічний вплив на ґрунті його матеріальних проблем через відсутність роботи, про які їй стало відомо від своїх знайомих та через яких, вводячи в оману ОСОБА_8 , запропонувала йому роботу на будівництві у м. Москва російської федерації, повідомивши неправдиві відомості про умови праці, строки роботи, оплату праці, умови проживання, на що отримала згоду ОСОБА_8 працювати на повідомлених умовах.

Здійснивши з використанням обману вербування потерпілого ОСОБА_8 , шляхом досягнення з ним домовленості працювати на зазначених умовах, приховуючи від нього дійсні відомості про умови праці, пов`язаної з зайняттям жебрацтвом, ОСОБА_3 28.12.2019 року за допомогою маршрутного автомобільного транспорту, на якому здійснювалися рейси «Кривий Ріг-Москва», організувала переміщення ОСОБА_8 з м. Кривий Ріг до м. Москва російської федерації, особисто супроводжуючи останнього.

Перебуваючи на території російської федерації, ОСОБА_3 заселила ОСОБА_8 до квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

В результаті чого, в період часу з 29.12.2019 року по 12.02.2020 року ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваного нею діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи настання таких, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, з метою отримання контролю над потерпілим ОСОБА_8 , залучила його в боргову кабалу, повідомивши про необхідність відпрацювання коштів, витрачених на його перевезення до росії, та скориставшись його підневільним станом, у зв`язку з його перебуванням на території іншої держави, не маючи умов для існування, тобто користуючись його уразливим станом, спонукала останнього до зайняття жебрацтвом в місцях масового перебування громадян у м. Москва російської федерації, здійснюючи особистий контроль над останнім під час здійснення ним жебракування, отримуючи від цього для себе незаконний прибуток.

Експлуатацію ОСОБА_8 було припинено, у зв`язку з допомогою сторонніх небайдужих осіб, які допомогли останньому 12.02.2020 року повернутися до м. Кривий Ріг.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, яку укладено 14 жовтня 2022 року між обвинуваченою ОСОБА_3 та прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , за участю захисника, відповідно до якої обвинувачена визнала свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та зобов`язалася беззастережно визнавати обвинувачення у повному обсязі. Сторони погодили покарання за ч. 1 ст. 149 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі із іспитовим строком з покладенням відповідних обов`язків.

Потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надано письмові згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою у кримінальному провадженні в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 у присутності свого захисника суду пояснила, що вона цілком розуміє характер пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 149 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, при цьому повністю визнає себе винною у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Крім того, зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодна із узгодженим видом покарання, яке буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважав, що при укладенні даної угоди дотримані всі вимоги діючого законодавства, просив суд угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 також наполягав на затвердженні угоди, умови якої повністю відповідають інтересам підзахисної.

Вислухавши в підготовчому судовому засіданні сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали кримінального провадження та зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її затвердження виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Судом також з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України, та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості.

Суд також переконався, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинувачуваною виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, з урахуванням особи винної, а також обставин, що пом`якшують покарання, як то щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обтяжуючих провину обставин.

За таких обставин суд вважає доведеним провину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України, за ознаками: вербування, переміщення людини, вчинені з метою експлуатації з використанням обману та уразливого стану потерпілого.

Враховуючи, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди, за якою призначити обвинуваченій, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання.

Цивільний позов не заявлений.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту продовжити до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 жовтня 2022 року, укладену між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком на три роки, якщо вона протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід вигляді домашнього арешту, обраний відносно ОСОБА_3 , продовжити до набрання вироком законної сили.

Речові докази: електронний накопичувач, ноутбук, wi-fi роутер, ноутбук, мобільний телефон, ноутбук, wi-fi роутер, що передані на зберігання до кімнати речових доказів ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 3605, книга обліку № 623) повернути власникам.

Матеріали досудового розслідування залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1