Провадження №1-кп/127/458/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 ,

дослідивши у відкритому судовому засіданні суду №13 обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001205 від 06.10.2021,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на 60 днів.

Зокрема, клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , обвинувачуються у вчинені тяжких та особливо тяжкого злочинах, а ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, їх вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, вони ніде не працевлаштовані, що свідчить про відсутність соціальних зв`язків, тому існують достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі вони зможуть здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування або суду, здійснювати незаконний вплив на свідків та інших обвинувачених та вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним та малоефективним, в зв`язку з чим слід продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував з приводу продовження запобіжного заходу, зазначив, що ризики на які посилається прокурор у своєму клопотанні не підтвердженні жодними доказами. Обвинувачена раніше не судима, має постійне місце проживання та дохід, стійкі соціальні зв`язки, жодних підстав вважати, що перебуваючи на волі вона буде вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від свідків немає, а тому просив зміни запобіжний заход на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_10 підтримала думку захисника, зазначила, що ризики відсутні, свідки вже допитані, у неї є постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності вона не притягувалась, в неї погіршився стан здоров`я, а тому просила суд змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що немає наміру вчиняти будь-які порушення, у нього є постійне місце проживання, а тому просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 підтримала позицію свого підзахисного, зазначила, що ризики викладені прокурором у клопотанні відсутні та просила суд змінити йому забіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 щодо продовження запобіжного заходу заперечував, оскільки ризики зазначені прокурором у клопотанні є формальними та не підтвердженні жодними доказами, тому є всі підстави для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 підтримав думку своїх колег та зазначив про можливість зміни обвинуваченим запобіжних заходів на домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_10 підтримала думку свого захисника.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Отже, вирішуючи клопотання про продовження тримання під вартою, суд враховує конкретні обставини даної справи та обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу та його продовженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, суд, враховуючи, те що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у вчиненні тяжких та особливо тяжких умисних злочинів у сфері незаконного обігу особливо небезпечних засобів та психотропних речовин, вчинених у складі організованої злочинної групи, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, зокрема за ч. 2 ст. 307 КК України на строк до 10 років, з конфіскацією майна, за ч. 3 ст. 307 КК України на строк до 12 років з конфіскацією майна. Крім того, у неї не має достатніх соціально-стримуючих факторів та соціальних зв`язків, оскільки не має постійного законного джерела доходів, а тому перебуваючи на волі зможе переховуватись від суду, розуміючи про міру покарання, яка може бути застосовано у разі визнання винною у скоєному, здійснювати вплив на свідків, які мають бути допитані в судовому засіданні, а також продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. Обвинуваченою та її захисником не надано належних обґрунтувань та доказів, які б спростовували висновки суду. З врахуванням вищевикладеного, вимог ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», суд приходить до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не може запобігти існуючим в кримінальному провадженні ризикам, визначених ст. 177 КПК України, тому клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 слід продовжити застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Також, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, судом враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у вчиненні тяжких та особливо тяжких умисних злочинів у сфері незаконного обігу особливо небезпечних засобів та психотропних речовин, вчинених у складі організованої злочинної групи, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, зокрема за ч. 2 ст. 307 КК України на строк до 10 років, з конфіскацією майна, за ч. 3 ст. 307 КК України на строк до 12 років з конфіскацією майна. Дані обставини свідчать про те, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, а також здійснювати вплив на свідків та продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, зважаючи на відсутність законного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків. Обвинуваченим та його захисником не надано належних обґрунтувань та доказів, які б спростовували висновки суду. З врахуванням вищевикладеного, вимог ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», суд приходить до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не може запобігти існуючим в кримінальному провадженні ризикам, визначених ст. 177 КПК України, тому клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а ОСОБА_6 слід продовжити застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Також, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, судом враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у вчиненні тяжкого умисного злочину у сфері незаконного обігу особливо небезпечних засобів та психотропних речовин, вчинених у складі організованої злочинної групи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, з конфіскацією майна. Дані обставини свідчать про те, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, а також здійснювати вплив на свідків та продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, зважаючи на відсутність законного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків. Обвинуваченим та його захисником не надано належних обґрунтувань та доказів, які б спростовували висновки суду. З врахуванням вищевикладеного, вимог ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», суд приходить до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не може запобігти існуючим в кримінальному провадженні ризикам, визначених ст. 177 КПК України, тому клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а ОСОБА_8 слід продовжити застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 8 Конституції України, ст. ст. 7, 31, 132, 176-178, 183, 184, 186, 196-199, 370, 372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід, застосований до обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з 13 лютого 2023 року до 13 квітня 2023 року включно.

Продовжити запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з 13 лютого 2023 року до 13 квітня 2023 року включно.

Продовжити запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з 13 лютого 2023 року до 13 квітня 2023 року включно.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченим підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1