ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 684/3219/21

Провадження № 11-кп/4820/308/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду в складі:

cудді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2023 року, у кримінальному провадженні № 0000328, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2021, про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Вінниця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

У провадженні Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0000328, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2021, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України.

За клопотанням прокурора від 06 лютого 2023 року ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 07 квітня 2023 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду захисник обвинуваченого подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу суду першої інстанції та обрати ОСОБА_7 більш м`який вид запобіжного заходу.

Зазначає, що суд необґрунтовано застосував до обвинуваченого найбільш суворий вид запобіжного заходу та не зменшив суму застави, щоб у родини ОСОБА_7 була можливість зібрати такі кошти.

Адвокат наголошує, що ОСОБА_7 єдиний з учасників групи перебуває під вартою вже тривалий час, має сім`ю та неповнолітню доньку.

ОСОБА_7 звертався до суду з клопотанням 12.01.2023 року щодо зменшення суми застави, оскільки вона є непідйомною для його родини, та в разі зменшення застави і звільнення його з-під варти, він не збирається нікуди їхати чи ховатися, а чекатиме на рішення суду.

В апеляційній скарзі захисник наголошує, що ОСОБА_7 не визнає своєї вини у вчиненому, досі не знає одного з учасників організованої групи, а суд несправедливо та безпідставно продовжує тримання під вартою на підставі того, що у справі досі не з`ясовані всі обставини, не перевірені доказами, потерпілі та свідки не допитані.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_6 підтримала апеляційні вимоги, просила оскаржувану ухвалу суду скасувати, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки обвинувачений не складає загрози для суспільства, не має наміру переховуватися від суду.

Прокурор в судовому засіданні просив залишити ухвалу суду без змін, вважав доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, сторону захисту, думку прокурора, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Прокурор 06 лютого 2023 року звернувся до суду з клопотаннями про продовження строків тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2023року строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено до 07 квітня 2023 року включно.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 оскаржує зазначену ухвалу суду, бо вважає, що прокурором не доведені ризики за статтею 177 КПК України, і суд належно не обґрунтував неможливість застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, або просила зменшити суму призначеної застави.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Приймаючи рішення за клопотанням прокурора щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні особливо тяжкого злочину у складі організованої групи, який йому інкримінується (позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна); суд також взяв до уваги той факт, що особа є молодого віку, не працевлаштований, притягувався і раніше до кримінальної відповідальності та під час досудового розслідування перебував у розшуку.

Тож, суд першої інстанції дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, розгляд справи не завершений, не з`ясовані та не перевірені доказами обставини, встановлені під час кримінального провадження, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам ОСОБА_7 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків чи вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відтак, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 суд першої інстанції в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно з положеннями статей 194, 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України, разом із зібраними у кримінальному провадженні доказами переданий до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, судове провадження триває та доведеність або не доведеність його вини буде встановлюватися вироком суду.

Крім того, зі змістуст.422-1 КПК України вбачається, що в ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, тому у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження на перевірку обґрунтованості підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення.

З наведених підстав доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не визнає своєї вини у вчиненому, інкримінованого злочину не вчиняв, досі не знає одного з учасників організованої групи, колегією суддів не перевірялися.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, згідно з частиною 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У цій справі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 переважає принцип поваги над його особистою свободою.

Запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики доведені, які в сукупності з обґрунтованим обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину, стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеними ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може перешкоджати встановленню істини у справі та переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що тягне за собою суворе покарання, яке є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_7 постійного джерела доходу не має, стійкі соціальні зв`язки, які б мали позитивний стримуючий вплив на поведінку обвинуваченого відсутні, раніше судимий, але після відбуття покарання на шлях виправлення не став та наразі ОСОБА_7 інкримінується вчинення трьох епізодів злочину, який має спланований і матеріально спрямований характер, а отже існує велика ймовірність того, що обвинувачений при обрані менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може також вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду чи впливати на потерпілих та свідків, оскільки їх свідчення матимуть важливе значення для встановлення у суді всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень.

Відтак, досі продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України не зменшилися, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора або з`явились якісь нові обставини, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 і виключити ризики, пов`язані зі звільненням його з-під варти.

Стосовно доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 щодо того, що ОСОБА_7 єдиний з учасників групи перебуває під вартою вже тривалий час, вини своєї не визнає, не знає одного з учасників організованої групи, має сім`ю та неповнолітню доньку, то колегія суддів не вважає, що ці обставини зменшують наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Окрім того, колегія суддів погоджується з обґрунтуванням судом першої інстанції суми застави, визначеної ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області та не вбачає можливості зменшити її з огляду на тяжкість та характер злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, що є умисним, корисливим злочином, природу порушених законних інтересів та враховуючи встановлені обставини справи.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок суду щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 07 квітня 2023 року включно. Обмеження права обвинуваченого на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним через неможливість у жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали у цьому провадженні колегією суддів не встановлено. Отже, апеляційні вимоги захисника обвинуваченого є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2023 року щодо продовження строку тримання під вартою до 07 квітня 2023 року включно стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3