ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3643/22 Справа № 208/7939/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 червня 2022 рокущодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.09.2018 року Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.;

- 07.12.2020 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі;

- 15.11.2021 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 309, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 червня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 листопада 2021 року, більш суворим покаранням за новим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 до відбуття 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_7 будучи особою, яка вчиняла кримінальне правопорушення проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив протиправну діяльність.

05.10.2020 року, приблизно о 15.00 годині, ОСОБА_11 перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_12 , в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , побачив на столі у кімнаті мультимедійну акустичну систему «Sven» модель: AF-11, «LimitedEdition» НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, приблизно о 15.40 годині, ОСОБА_11 діючи повторно та з корисливих мотивів, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_13 тимчасово втратив контроль над своїм майном, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу викрав зі столу зазначену акустичну систему вартість якої складає 733, 33 гривень.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, з метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_7 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, довівши тим самим свій протиправний умисел до кінця, чим завдав потерпілому Круговому майнову шкоду на зазначену суму.

11.10.2020 року, приблизно о 14.45 годині, ОСОБА_7 перебував у дворі буд. АДРЕСА_3 , де присів за столик на дитячому майданчику поряд із раніше незнайомою йому малолітньою ОСОБА_14 , в користуванні якої знаходився мобільний телефон "Xiaomi Redmi 6A», належний ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву викрадення зазначеного мобільного пристрою, ОСОБА_11 діючи повторно, усвідомлюючи відкритий характер свого діяння, рукою схопив зі столу мобільний телефон, вартість якого становить 2 052, 67 грн., після чого з місця скоєння злочину втік, отримавши реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, чим завдав потерпілій ОСОБА_15 майнової шкоди на зазначену суму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання як на доказ на витяг з ЄРДР.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що витяг з ЄРДР в розумінні вимог ст. 84 КПК України не може вважатись доказом, а тому підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та дослідивши докази у справі ухвалити новий, яким закрити провадження у справі за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а також перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України або ч. 2 ст. 185 КК України.

Свої вимоги ОСОБА_7 обґрунтовує неповнотою судового розгляду. Обвинувачений зазначає, що під час судового розгляду було встановлено, що він не вчиняв злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та зауважує, що у потерпілого було викрадено інші колонки, ніж ті, що він здавав до ломбарду. Що стосується обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, то обвинувачений вважає неправильною правову кваліфікацію злочину. ОСОБА_7 зазначає, що його дії були таємними та він був впевнений, що вони залишались непоміченими. Наведені обставини відповідають поясненням потерпілої, яка зазначила, що одразу не помітила зникнення телефону, а почала кричати лише коли він зник з поля зору. Окрім цього, обвинувачений зазначає, що у разі доведення вчинення ним грабежу, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки ознака повторності відсутня. Серед іншого, ОСОБА_7 звертає увагу суду на те, що телефон не належав самій потерпілій, а належав її матері, отже відсутня така ознака як вчинення злочину відносно малолітньої дитини. Також, обвинувачений вважає можливим при призначенні покарання застосування положень ст. 75 КК України, оскільки він щиро розкаявся, допомагав слідству, він та його мати мають тяжкі хвороби, а на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку суду, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованими.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Так,вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і не визнав свою вину, проте не заперечував, що дійсно перебував у квартирі ОСОБА_12 та закладав у ломбард колонки, а також не заперечував, що забрав з бесідки мобільний телефон, який також заклав до ломбарду;

За фактом таємного викрадення майна у потерпілого ОСОБА_12 :

- показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який зазначив, що з раніше знайомим йому ОСОБА_7 вживав вдома алкогольні напої, після чого пішов відпочивати, а коли прокинувся вранці побачив, що ОСОБА_7 немає та при цьому виявив зникнення акустичної системи, яка стояла на столику в кімнаті;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 , до якого долучено товарний чек на придбання музичних колонок (т.4 а.с. 12, 20);

- протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього, яким зафіксована обстановка на місці вчинення злочину в квартирі АДРЕСА_4 (т.4 а.с. 32-36);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання та фототаблицею до нього, згідно з яким потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 , як особу, з якою він 05.10.2020 вживав алкогольні напої (т.4 а.с. 70-72);

- протоколом огляду мультимедійної акустичної системи «Sven» модель: AF-11, «LimitedEdition» SV0712АV04724, договору фінансового кредиту під заставу акустичних колонок, укладеного 05.10.2020 між ПТ «Ломмбард…» з ОСОБА_7 , фототаблицею, речовими доказами по справі, якими зафіксовано індивідуальні ознаки викраденого майна ( т.4 а.с. 51-55);

- висновком судової товарознавчої експертизи № 19/104-10/947 від 22.12.2020, згідно з яким ринкова вартість мультимедійної акустичної системи «Sven» модель: AF-11, «LimitedEdition» SV0712АV04724, станом на 05.10.2020 становить 733,33 гривень (т.4 а.с. 63-66);

- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 та фототаблицею до нього, під час проведення якого він розповів про обставини вчинення злочину, зокрема пояснив, що до нього додому прийшов ОСОБА_7 з яким вони розпивали алкогольні напої. Потім йому стало зле, і він залишивши ОСОБА_7 на кухні пішов відпочивати. Прокинувшись вранці він побачив, що ОСОБА_7 немає та виявив зникнення акустичної системи (т.4 а.с. 38-41);

- протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 та фототаблицею до нього, під час проведення якого він розповів про обставини вчинення злочину, зокрема пояснив, що вдень він прийшов до ОСОБА_12 , де вони вживали алкогольні напої. Під час знаходження у ОСОБА_12 вдома, він заходив до кімнати та бачив, що на столі стояла акустична система. ОСОБА_12 пішов відпочивати, ліг на ліжко та заснув. В нього було скрутне матеріальне становище, тому він взяв колонки та вийшов з квартири захлопнувши двері. В цей же день колонки здав до ломбарду на свої документи, витративши гроші на свої потреби (т.4 а.с. 107-111).

За фактом відкритого викрадення майна у потерпілої ОСОБА_14 :

- показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_14 , яка пояснила, що вона разом з подружкою ОСОБА_16 гуляла у дворі будинку. Вони сиділи в бесідці на лавочці, грали у карточки, знімаючи гру на камеру мобільного телефону, який стояв перед ними на столі, на камінні. Під час гри, до них, але на іншу лавочку, підсів раніше не знайомий чоловік, приблизно хвилин 10 сидів мовчки, потім встав, схопив телефон та побіг. Одразу вона не зрозуміла, що сталось. Потім стала кричати, що в неї викрали телефон. Чоловік який тікав з телефоном, ніяк не реагував та зник з поля її зору. Потім вона побігла додому та все розповіла матері. В поліції їй надавали фотознімки, серед яких вона впізнала грабіжника;

- поясненнями потерпілої ОСОБА_17 , яка пояснила, що малолітня потерпіла ОСОБА_14 її донька. У доньки був мобільний телефон, який їй подарувала бабуся. Вдень вона знаходилася вдома, а донька гуляла на дворі. Потім ОСОБА_18 прибігши з вулиці плакала, на її запитання розповіла про викрадення чоловіком її мобільного телефону. При цьому, донька сказала, що розгледіла цього чоловіка;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_17 до якого долучено документи на телефон (т.4 а.с. 12-13, 30-31);

- протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього, зафіксована обстановка на місці вчинення злочину дворі, який розташований по АДРЕСА_3 (т.3 а.с. 15-22);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання та фототаблицею до нього, згідно з яким потерпіла ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_7 , як раніше незнайомого чоловіка, який 11.10.2020, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , схопив зі столу її мобільний телефон та втік (т.3 а.с. 32-37);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання та фототаблицею до нього, згідно з яким малолітній свідок ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_7 , як раніше незнайомого чоловіка, який 11.10.2020, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , схопив зі столу мобільний телефон її подружки ОСОБА_18 та втік (т.3 а.с. 88-93);

- протоколом слідчого експерименту за участю малолітньої потерпілої ОСОБА_14 та фототаблицею до нього, під час проведення якого вона розповіла про обставини вчинення злочину, зокрема пояснила, що вона разом з подругою ОСОБА_16 сиділа в бесідці, в той час як її мобільний телефон був на столі. Навпроти, до іншої лавочки бесідки підсів незнайомий чоловік, просидів приблизно 15 хвилин, нічого не говорив, ніяких дій не вчиняв. Потім цей чоловік різко підвівся з лавки, схопив її мобільний телефон та побіг з двору в сторону вулиці Сачко. Вона стала кричати, просила на допомогу. Чоловік з телефоном ніяк не реагував, продовжив бігти і зник з її полю зору ( т.3 а.с. 38-43);

- протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 та фототаблицею до нього, під час проведення якого він розповів про обставини вчинення злочину, зокрема пояснив, що 11.10.2020 зайшов у двір будинку та пройшов у бесідку з навісом, так як на вулиці пішов дощ. В бесідці сиділи двоє незнайомих дівчат, віком 9-10 років. На столику лежав сенсорний мобільний телефон синього кольору, який належав одній з дівчат. Просидівши на лавці хвилин 10, раптово вирішив викрасти цей телефон, так як йому були потрібні гроші на купівлю наркотичних засобів. Підвівшись, різким рухом схопив мобільний телефон зі столу, після чого утримуючи його при собі побіг з двору в напрямку проїжджої частини. Дівчата за ним не бігли, тільки одна щось крикнула. Далі він направився в район залізничного вокзалу де заклав телефон в ломбарді (т.3 а.с. 110-113)

- специфікацією до договору фінансового кредиту DNZ 13.54824/0.7903 від 11.10.2020, речовим доказом по справі, згідно якими Солодкий під заставу мобільного телефону «Xiaomi Redmi» 6A (M1804C3CG) 2/16 GB, отримав грошові кошти (т.3 а.с. 47-50);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання та фототаблицею до нього, згідно якого свідок ОСОБА_19 впізнав ОСОБА_7 , як знайомого на ім`я ОСОБА_20 , який 11.10.2020 передав йому мобільний телефон для того, щоб він заклав його до ломбарду, що він і зробив (т.3 а.с. 76-81);

- протоколом огляду мобільного телефону "Xiaomi Redmi 6A» (M1804C3CG) 2/16 GB, яким зафіксовані його індивідуальні ознаки, зазначеним речовим доказом (т.3 а.с. 49-50);

- висновком судової товарознавчої експертизи № 19/104-10/842 від 23.10.2020, згідно з яким ринкова вартість мобільного телефону "Xiaomi Redmi 6A (M1804C3CG) 2/16 GB, станом на 11.10.2020, становить 2 052,67 гривень (т.3 а.с. 58-63).

Надаючи оцінку наведеним доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вирішуючи питання обґрунтованості висновків суду в частині доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за доводами останнього, колегія суддів виходить з того, що обвинувачений не заперечував обставини перебування за місцем вчинення злочину, визнав факт його вчинення під час проведення слідчого експерименту, тоді як рештою досліджених судом письмових доказів це беззаперечно підтверджується.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений підтвердив, що дійсно перебував за місцем мешкання ОСОБА_12 05.10.2022.

Водночас, потерпілий ОСОБА_12 зауважив, що саме після візиту обвинуваченого в нього зникла акустична система.

Як вбачається з матеріалів провадження, потерпілим надано розрахунковий документ акустичної системи «Sven» модель: AF-11, «LimitedEdition» НОМЕР_1 .

При цьому, протоколом огляду акустичної системи та договором фінансового кредиту під заставу акустичних колонок, укладеного 05.10.2020 між ПТ «Ломмбард…» з ОСОБА_7 , підтверджується, що обвинуваченим було закладено до ломбарду акустичну систему саме вказаної у розрахунковому документі моделі.

З урахуванням наведених обставин, у колегії суддів відсутні будь-які сумніви у тому, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, було вчинено обвинуваченим.

Доводи останнього про те, що до ломбарду він заклав власні колонки за цих умов не заслуговують на увагу, оскільки суперечать дослідженим судом доказам.

Що стосується доводів обвинуваченого про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, то вони також свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.

Так, протоколами впізнання за участю ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , підтверджується, що останні впізнали ОСОБА_7 як особу, яка відкрито викрала належний потерпілій мобільний телефон.

Поряд із цим, на підставі даних протоколу впізнання за участю ОСОБА_19 , договору фінансового кредиту DNZ 13.54824/0.7903 від 11.10.2020, а також протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 об`єктивно встановлено, що ОСОБА_19 саме за проханням обвинуваченого заклав до ломбарду належний ОСОБА_14 мобільний телефон.

При цьому, індивідуальні ознаки телефону, визначені у договорі фінансового кредиту DNZ 13.54824/0.7903 від 11.10.2020 та відображені у протоколі огляду мобільного телефону "Xiaomi Redmi 6A» (M1804C3CG) 2/16 GB, відповідають документам, наданим законним представником малолітньої потерпілої.

З урахуванням наведених обставин, колегії суддів вважає доведеним факт заволодіння обвинуваченим майном потерпілої.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що дії обвинуваченого були відкритими.

Виходячи з диспозиції ч. 2 ст. 186 КК України, грабіж це відкрите викрадення чужого майна в присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення.

Як вбачається з показань потерпілої та що підтверджується протоколами слідчих експериментів за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , в момент викрадення телефону він перебував на столі. При цьому, потерпіла зауважила, що в цей момент він використовувався, а саме здійснювалась відеозйомка, тоді як обвинувачений не заперечував, що близько 10 хвилин сидів поруч, отже спостерігав за дітьми. Як пояснила в судовому засіданні суду першої інстанції неповнолітня потерпіла ОСОБА_14 , потім обвинувачений встав, схопив телефон та побіг, а вона стала кричати, що в неї викрали телефон.

Наведені обставини свідчать про відкритість дій ОСОБА_7 , оскільки він свідомо викрав майно у присутності потерпілої та її подруги, не залишався при цьому непоміченим, що окрім нього усвідомлювали також й останні.

Колегія суддів звертає окремо увагу на те, що під час слідчого експерименту обвинувачений визнав те, що його дії були відкритими, проте заперечував наведені обставини під час розгляду провадження судом першої інстанції, а так само й в апеляційному суді.

Між тим, у суду відсутні підстави вважати в такому разі слідчий експеримент неналежним або недопустимим доказом.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 14 вересня 2020 року (справа № 740/3597/17), суд зауважив, що приписи ч. 4 ст. 95 КПК про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом слідчого експерименту.

Отже, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, колегія суддів надає перевагу протоколу слідчого експерименту та вважає, що показання обвинуваченого, надані під час судового розгляду, спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності або її пом`якшення.

Що стосується доводів обвинуваченого про відсутність в його діях ознак повторності при кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК Ураїни, то вони є безпідставними з огляду на положення примітки 1 до ст. 185 КК України, якими визначено, що у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_7 за першим епізодом обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та, крім іншого, раніше судимий вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України, судом правильно кваліфіковано його дії за ч. 2 ст. 186 КК Українии.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що вина ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного ним покарання ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, і особі обвинуваченого, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував фактичне невизнання обвинуваченим своєї вини, характер скоєних ним кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність, а також особу обвинуваченого, який перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2013 року з діагнозом поведінкових розладів в результаті вживання опіатів, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, скарг на антигромадську поведінку обвинуваченого за місцем його мешкання не надходило

Окрім цього, суд взяв до уваги, що в період 2018-2021 років ОСОБА_7 був тричі засуджений за вчинення умисних кримінальних правопорушень. Покарання у виді штрафу за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.09.2018 ним не виконано, тоді як вироками Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.12.2020 та Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.11.2021 ОСОБА_7 засуджувався до реального обмеження волі.

В якості обставин, що обтяжують покарання, суд визнав рецидив злочинів, вчинення злочину щодо малолітньої дитини, у присутності іншої дитини.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом встановлено не було.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання за кожен з вчинених ним злочинів, а також за їх сукупністю, відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього в умовах ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку колегія суддів погоджується та вважає, що призначене ОСОБА_7 остаточне покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

За цих обставин, суд вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєних ним злочинів та його особі, внаслідок суворості.

Щодо тверджень обвинуваченого про необґрунтоване врахування судом обставини вчинення злочину відносно малолітньої дитини, то вони не заслуговують на увагу, оскільки придбання мобільного телефону особою, що має повну цивільну дієздатність, не свідчить про вчинення злочину відносно неї. Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що телефон перебував в момент вчинення злочину саме у малолітньої особи, що і свідчить про вчинення злочину саме відносно неї.

Надаючи оцінку доводам прокурора про безпідставне посилання у вироку як на докази на витяги з ЄРДР, колегія суддів приходить до висновку, що вони хоча і є обґрунтованими, проте не тягнуть за собою зміни судового рішення, оскільки жодним чином на його законність та обґрунтованість не впливають.

Отже, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який зміні або скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,

колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_21 ОСОБА_22 ОСОБА_23 ОСОБА_24