ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24819/20

Провадження № 11-кп/4820/650/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 червня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Хмельницького, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має судимості:

- 06 жовтня 2009 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.15, ст.70, ч.2 ст.305, ч.2 ст.309 КК України на 5 років позбавлення волі;

20 лютого 2018 року цим же судом за ч.2 ст.309, ст.69 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

визнаний винуватим та призначено йому покарання: за ч.2 ст.307 КК України - 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, окрім житла; за ч.1 ст.309 КК України - 3 (три) роки обмеження волі, за ч.2 ст.310 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років із конфіскацією всього майна, окрім житла.

Судом вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме вимоги ст.ст.2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», у невстановлений час, місці та спосіб, умисно, незаконно, з метою подальшого незаконного збуту, придбав один прозорий флакон з полімерного матеріалу з написом на етикетці «Нафтазин», у якому містилась прозора безбарвна речовина, яка містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, масою 0,031494 г, який ОСОБА_7 у період із невстановленого часу до 09 год 02 хв 10 березня 2020 року умисно, незаконно, зберігав при собі з метою подальшого незаконного збуту.

Далі ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичного засобу, 10 березня 2020 року близько 09 год 02 хв, перебуваючи в приміщенні відділення № 22 ТОВ «Нова Пошта», розташованого на вул. Шевченка, 11 у м. Хмельницькому, попередньо заховавши один прозорий флакон з полімерного матеріалу з написом на етикетці «Нафтазин» до упакування від лікарського препарату «Нафтазин», шляхом оформлення поштового відправлення за експрес-накладною №1540 на особу ОСОБА_8 , умисно, незаконно, збув наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, масою 0,031494 г до Райківецької ВК №78 (до місць позбавлення волі), що за адресою: вул. Паркова, 3 у с. Райківці Хмельницького району Хмельницької області.

10 березня 2020 року в період часу з 19 год 20 хв до 20 год 00 хв у ході проведення огляду місця події, а саме: кімнати видачі посилок та бандеролей, що розташована на території Райківецької ВК № 78, що за адресою: вул. Паркова, 9 у с. Райківці Хмельницького району Хмельницької області, працівниками поліції під час огляду посилки за експрес-накладною №1540 на особу ОСОБА_8 виявлено та вилучено один прозорий флакон з полімерного матеріалу з написом на етикетці «Нафтазин», у якому містилась прозора безбарвна речовина, яка містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, масою 0,031494 г.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, бупренофін (Таблиця ІІ Список № 1) віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01 серпня 2000 року маса 0,031494г наркотичного засобу - бупренорфін становить величину нижчу нижньої межі невеликих розмірів.

Окрім цього, ОСОБА_7 , порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме всупереч ст.15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідного до яких діяльність з культивування та використання рослин, включених до списку № 3 таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів обмежено, упродовж березня-квітня 2020 року, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання на АДРЕСА_2 , на огородженій земельній ділянці домоволодіння, яке йому належить на праві спільної часткової власності, маючи змогу користуватися усіма спорудами та земельною ділянкою, розташованими на вказаній території, не маючи спеціального дозволу на будь-які дії з наркотичними засобами, на задньому дворі за житловим будинком, умисно, незаконно, одноособово здійснив посів рослин конопель, які в період часу з березня-квітня 2020 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, до 12 год 33 хв 11 серпня 2020 року умисно, незаконно, одноособово вирощував (культивував) шляхом прополювання, пересаджування та зрошування, з метою подальшого виготовлення наркотичного засобу, без мети збуту.

11 серпня 2020 року в період часу з 12 год 33 хв до 14 год 14 хв у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 на території земельної ділянки (домоволодіння), що на АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено 14 кущів рослин конопель.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року рослини конопель (Cannabies) (Таблиця I Список №3) віднесено до рослин, які містять наркотичні засоби і обіг яких допускається для промислових цілей.

ОСОБА_7 , порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме всупереч вимогам ст. ст.2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», в середині липня 2020 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у себе на господарстві за адресою: АДРЕСА_2 , з метою незаконного зберігання та власного вживання зірвав із попередньо вирощених ним кущів листя коноплі, таким чином, умисно, незаконно придбав їх, з метою подальшого незаконного виготовлення наркотичного засобу, без мети збуту.

Надалі ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою свого проживання, шляхом висушування та часткового подрібнення зірваного листя коноплі, умисно, незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 34,318 г, який помістив до трьох паперових згортків та картонної коробки, та в період із невстановленого слідством часу до 12 год 33 хв 11 серпня 2020 року на горищі будинку АДРЕСА_2 , умисно, незаконно зберігав цей наркотичний засіб з метою власного вживання, без мети збуту до виявлення його працівниками поліції.

11 серпня 2020 року в період часу з 12 год 33 хв до 14 год 14 хв у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме на горищі будинку АДРЕСА_2 , працівниками поліції виявлено та вилучено три паперових згортки із речовиною рослинного походження, зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою 1,909г, 0,519г, 0,44г; картонну коробку з м`якими іграшками, всередині якої знаходилося полімерне упакування із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою 31,45г.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, канабіс (Таблиця І Список № І) віднесено до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01 серпня 2000 року маса 34,318 г особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу становить невеликі розміри.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок Хмельницького міськрайонного суду від 29 червня 2022 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким його за ч.2 ст.307 КК України виправдати на підставі п.1 ч.2 ст.373 КПК України; за ч.1 ст.309 КК України звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити; за ч.2 ст.310 КК України призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Уважав, що ухвалений судом першої інстанції вирок щодо нього є незаконним через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання, тяжкості вчиненого.

Звертав увагу, що за епізодом ч.2 ст.307 КК України жодних належних та достатніх доказів передачі ним наркотичних засобів немає та стороною обвинувачення не надано.

Згідно ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Крім того, на його думку, є неприпустимим покладання на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах, одержаних незаконним шляхом.

Тому відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України просив виправдати його за ч.2 ст.307 КК України, бо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене саме ним.

Стосовно епізоду, кваліфікованого за ч.1 ст.309 КК України, судом першої інстанції не взято до уваги довідку КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» від 26 жовтня 2022 року про те, що він добровільно пролікувався в період з 11 жовтня 2021 року по 26 жовтня 2021 року за діагнозом ЛПРВВН («метадон»).

Ураховуючи наведене, на підставі ч.4 ст.309 КК України просив звільнити його від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження за ч.1 ст.309 КК України закрити.

Відносно вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, просив призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, бо вину він визнав повністю, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має низку хронічних захворювань та є особою з інвалідністю 3-ї групи.

У запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого процесуальний прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_9 просив вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 червня 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Уважав, що апеляційна скарга є безпідставною, оскільки при ухваленні вироку судом першої інстанції враховані всі обставини провадження та факти, вина ОСОБА_7 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях є доведеною.

Проти задоволення клопотання ОСОБА_7 про звільнення його на підставі ч.4 ст.309 КК України за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, прокурор заперечував, бо воно, на його думку, спрямоване обвинуваченим на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Водночас, із врахуванням особи ОСОБА_7 , зокрема, неодноразового притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, що встановлено в ході досудового розслідування та судом, прокурор уважав, що клопотання обвинуваченого про застосування ст.75 КК України при призначенні йому судом покарання за ч.2 ст.310 КК України, задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, прокурор дійшов висновку, що вирок суду першої інстанції ґрунтується на сукупності належних, допустимих та достовірних доказів, а викладені в апеляційній скарзі доводи обвинуваченого ОСОБА_7 є необґрунтованими та надуманими, а тому задоволенню не підлягають.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, в межах поданої апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України відповідає фактичним обставинам кримінального провадження й підтверджується наявними доказами, які судом всебічно й повно досліджені, правильно оцінені та детально викладені у вироку місцевого суду.

Доведеність винуватості та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорює.

Колегія суддів зазначає, що посилання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо заперечення своєї причетності до злочину, пов`язаного з незаконним придбанням з метою збуту, зберіганням з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу в місця позбавлення волі, вчиненому особою, яка раніше вчиняла злочин, передбачений ст.309 КК України, є необґрунтованими, жодним чином не підтверджені та спростовуються зібраними доказами у кримінальному провадженні.

Ці заперечення проти обвинувачення детально розглядались судом першої інстанції та їм надана відповідна оцінка.

Судом першої інстанції досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів уважає, що зібрані у справі докази є належними, допустимими й достовірними, а їх сукупність місцевий суд оцінював з точки зору достатності для прийняття судового рішення.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.307 КК України, не визнав.

Указував, що не він, а інша особа відправила 10 березня 2020 року близько 09 год 02 хв посилку з відділення ТОВ «Нова Пошта» міста Хмельницького.

Зокрема, в апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначав, що відправником посилки була інша, не схожа на нього згідно відеозапису камери спостереження особа, зокрема, ОСОБА_10 . Також ОСОБА_7 зазначав, що згідно показань допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_8 , останній отримав вказану посилку від особи на прізвище ОСОБА_11 .

Однак, вказане твердження спростовується такими обставинами та доказами.

Із протоколу огляду місця події від 10 березня 2020 року та фототаблиць до нього вбачається, що в приміщенні ДУ «Райківецька виправна колонія №78» за адресою: село Райківці, вулиця Паркова, 9 при огляді посилки № 1540, яка надійшла від ОСОБА_10 для засудженого ОСОБА_8 , виявлено флакон «Нафтизину» з невідомою рідиною, які поміщено до сейф пакету № INZ1074776 та експрес-накладну з «Нової Пошти».

Згідно з висновком експерта №8.6-0211:20 від 27 березня 2020 року, в складі наданого на дослідження флакону «Нафтизин» містилась прозора безбарвна речовина, яка містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, масою 0,031494 г.

Із протоколу огляду предметів від 14 травня 2020 року вбачається, що в ході огляду DVD-диску з відеозаписом з камери відеоспостереження відділення №22 ТОВ «Нова Пошта» міста Хмельницький від 10 березня 2020 року встановлено, що в приміщенні відділення ТОВ «Нова Пошта» ОСОБА_7 підходить до столу, що на екрані праворуч від дверей, дістає із сумки паперову коробку малого розміру білого кольору та передає працівнику відділення. При цьому будь-які документи, що підтверджують його особу, ОСОБА_7 працівнику відділення ТОВ «Нова Пошта» не пред`являє, оскільки це не передбачено Публічним договором про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта».

Водночас ОСОБА_7 при відправленні вказаної посилки, незважаючи, що назвався іншим прізвищем, а саме, ОСОБА_10 , зазначив власний мобільний номер телефону, яким раніше користувався - НОМЕР_1 (даний номер зазначений на експрес-накладній №1540 вказаної посилки), що також ідентифікує його як особу-відправника посилки. Про те, що він користувався сім-карткою із вказаним мобільним номером раніше ще до відправлення вказаної посилки, підтвердив особисто ОСОБА_7 у судовому засіданні суду першої інстанції.

Також доводи ОСОБА_7 спростовуються протоколом огляду предметів (документів) та фототаблиць до нього, згідно якого оглядом оптичного диску формату CD-R № 12653/3/кт, на якому розміщена технічна інформація відносно трафіків з`єднань абонентських номерів, яка була належним чином вилучена в оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», один з номерів мобільного зв`язку, а саме НОМЕР_2 , який на даний час належить та використовується ОСОБА_7 , що ним й підтверджено в судовому засіданні суду першої інстанції, на час відправляння вищевказаної посилки перебував в зоні дії базової станції, яка охоплює відділення № 22 ТОВ «Нова Пошта» міста Хмельницький.

Окрім того, доводи обвинуваченого щодо його непричетності до відправляння вищевказаної посилки спростовуються протоколами проведення згідно ухвали слідчого судді Хмельницького апеляційного суду від 15 червня 2020 року негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за абонентським номером НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 , дослідженими в судових засіданнях суду першої інстанції, згідно яких останній в розмовах із невстановленим в ході досудового розслідування співрозмовником 12 серпня 2020 року повідомив, що назвавши інше прізвище, відправив пляшку «Нафтизину» та пачку «Анальгіну», через що в нього в подальшому працівниками поліції проведено обшук, під час якого на горищі належного йому будинку виявили наркотичні засоби.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції як свідок ОСОБА_8 показав, що йому в «Райківецьку ВК» № 78. де він відбуває покарання, надійшла посилка, в якій знаходилися пігулки і флакон «Нафтизину», оглядали її працівники колонії в його присутності, вказану посилку відправила особа на прізвище ОСОБА_11 , а не ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_8 підтвердив, що знає ОСОБА_7 тривалий час, перебуває з ним у дружніх відносинах, вони разом відбували покарання.

Показання цього свідка стосовно непричетності ОСОБА_7 до цих дій місцевий суд піддав сумніву, зважаючи на їхні дружні відносини під час спільного тривалого відбування покарання.

Окрім того, назвавши голослівно особу, що відправила йому посилку, на прізвище ОСОБА_11 , ОСОБА_8 будь-яких інших даних, за якими можна було б ідентифікувати вказану особу, не надав.

Жодних даних, які б ставили під сумнів достовірність доказів, наданих стороною обвинувачення і досліджених місцевим судом, не встановлено, не вбачає таких і колегія суддів апеляційного суду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції належним чином перевірив версію захисту щодо непричетності обвинуваченого до цього кримінального правопорушення, не погодився з такою версією та визнав її способом захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення від кримінальної відповідальності або пом`якшення своєї участі в ньому, навівши відповідне обґрунтування, з яким погоджується колегія суддів.

Щодо доводів обвинуваченого про відсутність у матеріалах справи портретної, почеркознавчої та дактилоскопічної експертиз, то з урахуванням положень ст.94, ч.10 ст.101 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення

Окрім цього, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження органом досудового розслідування не вбачалося підстав для проведення цих експертиз, про їх проведення не клопотала сторона захисту упродовж усього досудового розслідування та судового провадження.

Щодо твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність його звільнення на підставі ч.4 ст.309 КК України за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, слід зазначити таке.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює сам факт вчинення ним інкримінованого правопорушення, лише просить суд звільнити його від кримінальної відповідальності згідно ч.4 ст.309 КК України.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.309 КК України, визнав повністю та надав зізнавальні показання, які підтверджуються іншими зібраними доказами.

Відповідно до ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася де лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин. При цьому, особою, хворою на наркоманію, визнається така особа, якій медичним закладом встановлено відповідний діагноз.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною. Особою, хворою на наркоманію, визнається така особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія». Медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія», а добровільне лікування - це лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника.

Як випливає з довідки від 26.10.2021 року КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я», ОСОБА_7 з 11 жовтня 2021 року по 26 жовтня 2021 року перебував на лікуванні в денному стаціонарі, діагноз: ЛПРВВН (метадон) см. залежності.

Згідно з довідкою КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» від 27.07.2022 року №951, ОСОБА_7 перебував на лікуванні в денному стаціонарі з 11 жовтня 2021 року по 26 жовтня 2021 року, діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотиків (метадон), контрольована залежність.

В іншій довідці (без дати видачі) КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» зазначено, що ОСОБА_7 з 11 жовтня 2021 року по 26 жовтня 2021 року перебував на лікуванні в денному стаціонарі та проходив курс лікування від наркотичної залежності.

Проте, у всіх цих довідках не вказано про встановлення ОСОБА_7 діагнозу «наркоманія», наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Відомостей про те, що ОСОБА_7 потребував лікування від наркоманії, стороною захисту не надано.

Відповідно до наданої відповіді КПН «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» від 24 листопада 2022 року №3947 випливає, що за перевіреними даними архіву з 01 січня 2022 року по 24 листопада 2022 року ОСОБА_7 на лікуванні у закладі не перебував.

Об`єктивних підстав довіряти доводам ОСОБА_7 про те, що до лікувального закладу він звернувся з метою вилікуватися від наркоманії добровільно, в суду першої інстанції не було, як немає таких підстав і в колегії суддів.

Матеріали провадження також не містять жодного підтвердження того, що обвинувачений проходив лікування добровільно, виключно з метою лікування, а не ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене.

Ураховуючи викладене, клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, не є можливим, бо воно спрямоване саме на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення ним цього кримінального правопорушення.

Водночас, із врахуванням особи ОСОБА_7 , зокрема, того, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, що встановлено в ході досудового розслідування та судом, застосування ст.75 КК України при призначенні йому покарання за ч.2 ст.310 КК України, не вбачається.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної судової практики призначення кримінального покарання, досліджуючи дані про особу винного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність незнятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.50, 65 КК України повною мірою врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності, про що навів відповідні мотиви, а тому за сукупністю кримінальних правопорушень призначив покарання у виді позбавлення волі.

Саме таке призначене судом першої інстанції покарання є співрозмірне вчиненому, достатнє та необхідне для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 необґрунтованою та не вбачає підстав для її задоволення, а тому оскаржуваний вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, оскільки він є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3