Справа № 573/292/23
Провадження №1-кп/573/64/23
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 13 лютого 2023 за №0000088 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09 лютого 2023 року у вечірній час доби ОСОБА_4 перебував за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , де вони разом вживали спиртні напої. Після того, 10 лютого 2023 року близько 01:00, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_5 заснув, а ОСОБА_4 помітив ноутбук марки «Asus» модель A541NA - G0343, що знаходився в гостьовій кімнаті квартири на столі. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел, направлений на вчинення крадіжки ноутбука «Asus» модель A541NA - G0343, належного ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_5 в цей час спав, інших сторонніх осіб в квартирі на той час не було та його ніхто не бачить, тобто діючи таємно, підійшов до столу, де від`єднав ноутбук від зарядного пристрою, узяв його зі столу та, поклавши в полімерний пакет, виніс з приміщення квартири, де спочатку сховав викрадене майно неподалік буд. АДРЕСА_4 , а в послідуючому - на ранок 10 лютого 2023 року переніс викрадений ним ноутбук марки «Asus» модель A541NA - G0343, що належить потерпілому ОСОБА_5 , вартістю 4 200 грн. до себе додому за адресою фактичного проживання АДРЕСА_2 , тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Виконуючи вказані дії ОСОБА_4 усвідомлював суспільно - небезпечний характер своїх дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна, належного ОСОБА_5 , передбачав можливість настання суспільно - небезпечних наслідків від цих дій у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику майна та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, зокрема пояснив, що 09 лютого 2023 у вечірній час доби він прийшов у гості до свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , де вони разом вживали спиртні напої. Далі, 10 лютого 2023 близько 01:00, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_5 заснув, а він помітив ноутбук марки «Asus» , який лежав на столі в кімнаті. Оскільки ОСОБА_5 в цей час спав, інших сторонніх осіб в квартирі на той час не було та його ніхто не бачить, він забрав ноутбук зі столу, поклавши в полімерний пакет, виніс з квартири та спочатку сховав викрадене майно неподалік буд. АДРЕСА_4 , а вранці наступного дня переніс викрадений ним ноутбук до себе додому за адресою проживання: АДРЕСА_2 , та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. На даний час він повернув викрадене майно ОСОБА_5 , який претензій до нього не має.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Згідно із статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд враховує, що згідно з класифікацією ст. 12 КК України вчинене останнім кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Дані про особу обвинуваченого зокрема те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, неодружений, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, непрацюючий, не особа з інвалідністю (а. с. 24-28 ).

Суд враховує визначену пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставину, передбачену ст. 66 КК України, якою є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого злочином збитку шляхом повернення викраденого майна.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, у судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов висновку, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, необхідно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від призначеного покарання з іспитовим терміном.

Призначення обвинуваченому зазначеного покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Також суд враховує думку потерпілого ОСОБА_5 , який зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, оскільки останній повернув майно, про що надав відповідну письмову заяву (а. с.23 ).

Цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній.

В ході досудового розслідування проводилась судова товарознавча експертиза №СЕ-19/119-23/2084-ТВ від 17.02.2023 в сумі 566,34 грн. та судова дактилоскопічна експертиза № СЕ-19/119-23/2204-Д від 17.02.2023 в сумі 1 321,46 грн., загальна вартість яких становить 1 887,80 грн. (а. с. 33-34). Відповідно до ст. 124 КПК України вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України (а. с. 29-30 ).

Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду від 14.02.2023 накладено арешт на майно, який необхідно скасувати, оскільки необхідність у ньому відпала (а. с. 31-32 ).

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання необхідно залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п"ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом - 1 ( одного) року він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1 887 (одну тисячу вісімсот вісімдесят сім) грн. 80 коп. процесуальних витрат.

Скасувати арешт, накладений 14.02.2023 ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області на ноутбук «Asus A541N», що належить ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ: ноутбук марки «Asus A541N», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 під зберігальну розписку, залишити останньому як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя