Номер провадження: 11-кп/813/718/23
Справа № 511/2319/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2023 року м. Одеса

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса матеріали кримінального провадження №000188 від 25.03.2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Роздільнянського районного Одеської області від 22 грудня 2022 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 грудня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" на строк 60 днів до 19 лютого 2023 року включно з визначенням обвинуваченому розміру застави як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 400 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 992400 гривен.

Не погоджуючись з судовим рішенням захисник-адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, а також винесеною з грубим порушенням норм КПК України.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора орієнтувався лише одним документом, обвинувальним актом, що фактично означає, що тільки вказівку на тяжкість інкримінованого прийнято до уваги, що не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу яким є тримання під вартою.

При цьому, поза увагою суду залишилося багато характеризуючи документів, які підтверджують наявність у ОСОБА_7 наявність міцних соціальних зв`язків, так стороною захисту було надано договір оренди житла за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт цивільної дружини ОСОБА_9 , та відповідні довідки хворої матері ОСОБА_10 .

Просить суд ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Інші учасники судового провадження ухвалу про застосування запобіжного заходу не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Запобіжні заходи (як заходи кримінального провадження) у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (суд враховує роз`яснення «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» - запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного).

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування (продовження) запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд вважає, що прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Колегія суддів доходить висновку, що на даному етапі судового розгляду додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі судового розгляду не зможе запобігти заявленим прокурором та визнаним судом ризикам, зокрема судом вірно встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років позбавлення волі, а тому тяжкість покарання, яке може йому загрожувати, у разі визнання винуватим, може спонукати його до переховування від суду, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальне правопорушення, у скоєнні якого він обвинувачується, можливого впливу на свідків та іншого підозрюваного.

Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Апеляційний суд вважає, що вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою є пропорційним ризикам у кримінальному провадженні за ч.3 ст.332 КК України, оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується доказами у кримінальному провадженні №0000308 від 21.07.2022 року.

Апеляційний суд не приймає до уваги твердження захисника-адвоката про невідповідність висновку слідчого судді, викладеного у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду та такі доводи апелянта апеляційний суд визнає непереконливими.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції діяв у спосіб та у межах законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про доведення прокурором наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України відносно ОСОБА_7 , що вказані ризики, які встановленні слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 залишаються реальними і триваючими, продовжують об`єктивно існувати та доходить переконання, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний ОСОБА_7 , забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення судового провадження, для запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення судового провадження.

Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, зазначені адвокатом ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі доводи щодо скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги адвоката, колегія суддів не знаходить.

Також не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання підозрюваного під вартою, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким ухвалу Роздільнянського районного суду Одлеської області від 12.12.2022 року - залишити без зміни, подану захисником-адвокатом ОСОБА_8 апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2022 року, якою продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №000188 від 25.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4