Справа № 754/3458/23
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2023 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000895 від 14.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ :

20 березня 2023 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна по матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000895 від 14.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , з забороною її відчуження та розпорядження нею.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 посвідчено договір купівлі-продажу №829 від 23.12.2022, згідно якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (Продавець) передав у власність ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (Покупець) квартиру загальною площею 66,5 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі вказаного договору, 23 грудня 2022 року цим же нотаріусом ОСОБА_4 , внесено відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зареєстровано право власності на квартиру загальною площею 66,5 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_6 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №1 встановлено, що згідно актового запису про смерть №23946 від 11.11.2021 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ? ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті не встановлена через гнильні зміни трупа.

Тобто на момент укладання договору купівлі-продажу №829 від 23.12.2022, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , встановлено факт смерті ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №23946 від 01.11.2021 складеним Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

14 березня 2023 року постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м.Києві квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні 0000895 від 14.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання про необхідність накладення арешту на квартиру, прокурор зазначає, що вказана квартира відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні. В ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказану квартиру з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити за наведених в ньому підстав.

Слідчий суддя вислухавши прокурора, дослідивши клопотання та додатки до нього, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, СВ Деснянського УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000895 від 14.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, по факту шахрайського заволодіння квартирою АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_7 від 14 березня 2023 року квартира АДРЕСА_1 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор звертаючись до суду із клопотанням про арешт квартири АДРЕСА_1 , зазначив, що метою накладення арешту на вказану квартиру є забезпечення збереження речового доказу.

Клопотання прокурора відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про накладення арешту на квартиру, слідчий суддя враховує вимоги, передбачені ч.2 ст.173 КПК України, та приходить до висновку, що існують правові підстави для арешту майна, є можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, оскільки воно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, було об`єктом кримінально протиправних дій.

При цьому, з огляду на положення ч.ч.1, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, зазначеного у клопотанні прокурора, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи вище викладене, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372, 309 КПК України,

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000895 від 14.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт з метою збереження речового доказу на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0000), право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , з забороною розпорядження та відчуження.

Ухвалу слідчого судді вручити прокурору для виконання, направити власнику майна до відома.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя -