ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1023/23 Справа № 199/166/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000099 за апеляційною скаргою прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утримання малолітнього сина - ОСОБА_10 2008 року народження, працюючого в ПАТ "БАНК ВОСТОК" на посаді охоронника сектору офісної охорони відділу безпеки Східного регіонального Департаменту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України,

Встановила:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України - повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України.

Рішення суду обґрунтовано тим, що в порушення вимог ст.ст. 91, 291 КПК України, обвинувальний акт містить посилання на те, що ОСОБА_7 вчинив дії, які становлять об`єктивну сторону інкримінованого йому злочину, умисно, однак без розкриття виду умислу (прямий чи непрямий), і взагалі не містить зазначення мотиву його дій.

Суд першої інстанції зазначив, що не встановлення судом виду умислу та мотиву злочину стало підставою для скасування вироку суду першої інстанції та повернення на новий судовий розгляд справи щодо іншої особи, яка також обвинувачувалась у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України.

Прокурор не погодилась з таким рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати і призначити новий розгляду у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, у ньому містяться всі необхідні обставини.

Зазначає, що питання про те, яким чином мають бути викладені фактичні обставини кримінального провадження, врегульовано п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, яким встановлено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення у такому виді, як прокурор вважає їх встановленими.

У змісті обвинувального акта дійсно відсутні відомості про форму умислу, однак відсутність таких відомостей не свідчить про некоректність обвинувачення, оскільки суб`єктивна сторона інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, характеризується виною лише у формі прямого умислу, а тому вказівка суду на те, що в обвинувальному акті не зазначено форму вини, є помилковою. Мотив вчинення злочину не є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України та не впливає на його кваліфікацію.

Вказує, що обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акту, є предметом розгляду в судовому засіданні провадження по суті.

Висновки суду щодо відсутності в формулюванні обвинувачення виду умислу та мотиву вчинення кримінального правопорушення, є безпідставними оскільки під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції вдався до аналізу та оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, чим вийшов за межі своїх повноважень, тоді як під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Можливі неточності, які містяться в обвинувальному акті прокурором та судом можуть бути усунені під час судового розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_11 підтримала вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвоката ОСОБА_8 просили апеляційні вимоги сторони обвинувачення залишити без задоволення, ухвалу суду - без змін.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали свої вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише в тому разі, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог не дотримався.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Недотримання вищезазначених вимог ч. 2 ст. 291 КПК України згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи та не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які об`єктивно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 03.10.2012 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Перевіривши зміст обвинувального акта у кримінальному провадженні на предмет його відповідності вимогам закону, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано повернув прокурору обвинувальний акт.

Як вбачається з обвинувального акта, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України.

При цьому в обвинувальному акті викладено фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію діянь з посиланням на закон і статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, зазначено всі елементи складу злочину, у тому числі дату, час, місце, обставини та спосіб вчинення злочину.

Підставами повернення обвинувального акта прокурору суд першої інстанції зазначив невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині того, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення не містить зазначення виду умислу та мотиву дій обвинуваченого.

Проте, колегія суддів не згодна з висновком суду першої інстанції, оскільки виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, повністю зазначені в даному обвинувальному акті.

Тобто, надаючи оцінку вищевказаним обставинам, суд першої інстанції вийшов за межі вирішення питань, які мають розглядатись на стадії підготовчого судового засідання, та почав, з`ясовувати обставини, які підлягають з`ясуванню в процесі судового провадження відносно обвинуваченої особи, що свідчить про суттєві порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону.

Виходячи з викладеного, та з урахуванням того, що вирішення питань, передбачених ст. ст. 314, 315 КПК України є виключною компетенцією суду першої інстанції, до повноважень якого належить прийняття рішень по отриманим судом обвинувальним актам, колегія суддів, керуючись загальними засадами КПК України, а саме вимогами ч. 6 ст. 9, п. п. 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК України вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 - скасувати і призначити новий розгляду у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4