справа № 691/825/22
провадження № 1-кп/691/185/23
УХВАЛА

08 березня 2023 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по матеріалах кримінального провадження відносно ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України.

В судовому засіданні, 08.03.2023 року, прокурор підтримав, раніше подане на електронну пошту клопотання (ЕП-651/23-Вх від 08.03.2023 року) про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 . В обґрунтування клопотання, прокурор зазначив, що відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 , 23.07.2022 року, близько 22 години 33 хвилини, керуючи автомобілем «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Покровська в місті Городище Черкаської області, зі сторони вулиці Індустріальна у напрямку вулиці Об`їзна, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 зі змінами і доповненнями, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та змінив напрямок руху на зустрічну смугу руху, де, перебуваючи біля будинку № 254 по вулиці Покровська в місті Городище Черкаської області, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка рухалася у зустрічному напрямку біля лівого узбіччя, за напрямком руху автомобіля «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_9 відповідно до висновку експерта №05-11-02/75 від 27.07.2022 року отримала тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя, у вигляді тупої травми грудної клітки із переломом грудини, переломами 5, 6 ребер справа, забоєм правої і лівої легені біля коренів, крововиливом в перикард, розривом дуги аорти, синцем лівої молочної залози, крововиливами в м`які тканини грудної клітки, які супроводжувалася двобічним гемотораксом, від отримання яких загинула на місці пригоди.

Згідно з висновком експерта від 22.08.2022 року № СЕ-19/124-22/8541-ІТ, порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , а саме вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 зі змінами та доповненнями, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настання наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_9 .

Крім того, він же, 23.07.2022 року, близько 22 години 33 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Покровська в місті Городище Черкаської області, зі сторони вулиці Індустріальна у напрямку вулиці Об`їзна, перебуваючи біля будинку № 254, відповідно до висновку експерта від 22.08.2022 року № СЕ-19/124-22/8541-ІТ, маючи технічну можливість уникнути наїзду, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка рухалася у зустрічному напрямку біля лівого узбіччя, за напрямком руху автомобіля «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, чим призвів до її безпорадного стану та позбавив можливості до самозбереження, при цьому, усвідомлюючи, що він спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в якій постраждала велосипедист, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадського обов`язку, що поклав на нього закон і загальновизнані норми моралі, не переконався чи потребує потерпіла допомоги, в порушення вимог п. 2.10 а), г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 зі змінами і доповненнями, не вжив заходів для надання екстреної (швидкої) медичної допомоги, не повідомив про дану дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, з місця події зник, залишивши потерпілу ОСОБА_9 на проїзній частині вулиці Покровська в місті Городище Черкаської області, в небезпечному для життя стані.

Згідно з висновком експерта №05-11-02/75 від 27.07.2022 року ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя, у вигляді тупої травми грудної клітки із переломом грудини, переломами 5, 6 ребер справа, забоєм правої і лівої легені біля коренів, крововиливом в перикард, розривом дуги аорти, синцем лівої молочної залози, крововиливами в м`які тканини грудної клітки, які супроводжувалася двобічним гемотораксом, від отримання яких загинула на місці пригоди. Зважаючи на отримані тілесні ушкодження, малоймовірно, щоб ОСОБА_9 вижила при умові надання їй своєчасної кваліфікованої медичної постанови.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України та ч. 1 ст. 135 КК України.

Під час досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, а саме: даними протоколу огляду місцевості від 23.07.2022 року та додатками до нього; даними протоколу обшуку від 24.07.2022 року, даними протоколу огляду місця події від 24.07.2022 року, показання потерпілого ОСОБА_4 ; показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , показання підозрюваного ОСОБА_8 , даними слідчого експерименту від 08.08.2022 року та додатками до нього, а також висновками судових експертиз.

Метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а саме спробам з його боку переховуватись від суду, так як він усвідомлює тяжкість можливого покарання, передбаченого санкціями ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України, за якими передбачено покарання в вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від суду, у зв`язку з тяжкістю вчинених кримінальних правопорушень та покарання за них, можливість вчинення ОСОБА_8 спроби втечі з метою уникнення подальшого покарання; незаконного впливу на свідків; можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення. У зв`язку з викладеним вище, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Посилаючись на вищенаведене, просив розглянути вказане клопотання та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 діб.

Обвинувачений щодо клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив та просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на те, що він не має наміру переховуватись від суду, вину частково визнає та зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки судом. Місце події ДТП залишив, оскільки злякався та не знав що робити.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора.

Вислухавши прокурора, потерпілих та обвинуваченого, який погодився провести розгляд клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі захисника, вивчивши матеріали судового провадження, розглянувши заявлене клопотання прокурора, суд дійшов до наступного.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.09.2021 року відносно ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.09.2021 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 19.09.2022 року відносно ОСОБА_8 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17.11.2022 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 19.09.2022 року відносно ОСОБА_8 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.01.2023 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 01.01.2023 року відносно ОСОБА_8 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.03.2023 року включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачає, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, з викладеного вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і, за наявності підстав, вичерпний перелік яких встановлений ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Суд, перевіряючи достатність доказів для такого висновку, разом з положенням КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, п. 48 рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007 року), згідно якого, слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, суд позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими, шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій, у відповідності до закону про кримінальну відповідальність, підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи те, що він обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, та те, що один із злочинів, який інкримінується ОСОБА_8 , пов`язаний із загибеллю людини та, що ОСОБА_8 не повідомив швидку допомогу та правоохоронні органи про подію, що сталась, з місця події зник, залишивши потерпілу без допомоги, яка перебувала у небезпечному стані для життя, з метою уникнення покарання, може ухилитися від суду; тому доцільно вирішити питання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, відповідності особі обвинуваченого та запобіганню можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів. Щодо інших ризиків наведених прокурором, то суд за відсутності доказів їх існування, вважає їх недоведеними прокурором.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини. Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, та те, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні злочину, який спричинив загибель людини, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

З наведених вище підстав клопотання обвинуваченого щодо обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, до задоволення не підлягає.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 314-316, 369-372, 394,395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - по 06.05.2023 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відмовити.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_8 під розпис з ухвалою суду.

Копію ухвали суду вручити обвинуваченому ОСОБА_8 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала, може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для ОСОБА_8 , який перебуває під вартою - з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1