Справа № 950/1691/22
Провадження № 1-кп/950/205/22
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2022 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедині кримінальне провадження № 0000178 за обвинуваченням

ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Лебедин, зареєстрований: АДРЕСА_1 )

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:
Суд визнав доведеним, що 30.07.2022 близько 19 год. 05 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по дорозі Т 1913 сполученням Лебедин Рябушки у напрямку м. Лебедин. Проїжджаючи поблизу ТОВ «Лебединська рибоводно-меліоративна станція», ОСОБА_4 , знехтувавши безпекою дорожнього руху, перебуваючи у хворобливому та стомленому стані, заснув за кермом, у зв`язку із чим перестав стежити за дорожньою обстановкою і відповідно реагувати на її зміну, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по проїзній частині в зустрічному напрямку на велосипеді «AZIMUT» і в даній дорожній обстановці не мав технічної можливості попередити зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження від яких помер в автомобілі швидкої медичної допомоги по дорозі до медичного закладу. ОСОБА_4 з місця дорожньо-транспортної пригоди зник.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 31.08.2022 № 50, смерть ОСОБА_7 настала від розриву спинного мозку та внутрішньошлуночкового крововиливу, в результаті сумісної тупої закритої травми голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху, передбачені:

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;

- п. 2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи від 15.09.2022 № СЕ-19/119-22/9962-ІТ ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху, передбачені:

- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- п. 11.3. На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Наведені порушення знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

За встановлених обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Крім того, 30.07.2022 близько 19 год. 05 хв. керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по дорозі сполученням Лебедин Рябушки у напрямку м. Лебедин, поблизу території ТОВ «Лебединська рибоводно-меліоративна станція» ОСОБА_4 допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку на велосипеді «AZIMUT», внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. Після зіткнення, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що потерпілий ОСОБА_7 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, розуміючи, що поставив його у небезпечний для життя стан та усвідомлюючи те, що залишає без допомоги особу, яка внаслідок отриманих травм позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, маючи реальну можливість надати потерпілому допомогу, не виконав обов`язку, покладеного на нього п. 2.10 Правил дорожнього руху, не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, після вчинення ДТП на автомобілі «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 залишив місце пригоди.

За встановлених обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 135 КК України, оскільки він поставив потерпілого у небезпечний для життя стан та завідомо залишив його без допомоги, при цьому потерпілий був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що в ніч з 29 на 30 липня 2022 року він хворів, у нього була висока температура тіла, яку він уночі збив. На ранок йому стало краще. Половину дня 30.07.2022 він займався автомобілем, а потім поїхав до друга за адресою Дрьоміна, 9 відпочивати. У друга вживав алкоголь, випив приблизно 300-400 грам горілки. Вже в той час відчував втому, оскільки майже добу не спав через хворобу. Він уже мав іти спати, однак подзвонив брат, попросив відвезти його у село Рябушки, на що він погодився. Потім він на автомобілі забрав брата на вул. Сумській в м. Лебедин і повіз його в с. Рябушки. Там він залишив брата, випив кави та поїхав до м. Лебедин. По дорозі він почав засинати, вважає, що через втому, а не через алкоголь. Коли заснув за кермом, прокинувся від того, що відчув як автомобіль виїхав на ґрунт на узбіччі зустрічної смуги руху та побачив велосипедиста, який був приблизно за 2 м від автомобіля. З метою уникнення зіткнення намагався гальмувати, однак через швидкість екстрене гальмування не мало результатів та йому не вдалося уникнути зіткнення. Після того як зупинився, вийшов з автомобіля, однак туди де перебував потерпілий близько не підходив. Коли почув звук автомобіля, який наближався злякався, сів в автомобіль та не надавши допомоги потерпілому, залишив місце пригоди. З приводу учиненого висловив жаль, попросив вибачення у потерпілого.

Окрім повного визнання вини у інкримінованих йому злочинах, вина ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що в той день, 30.07.2022 близько 18 год. 30 хв. його син виїхав на роботу на залізничну станцію Рябушки. Близько 19 години дружина подзвонила сину, оскільки той не повідомив, що приїхав на роботу, але він не відповідав. Потім вона подзвонила ще раз, слухавку підняв невідомий чоловік, який повідомив, що син потрапив у ДТП. ОСОБА_6 одразу приїхав на місце події де йому повідомили, що водій зник з місця ДТП. Він поїхав його шукати. В поліції йому повідомили, що автомобіль знайшли, а водія ще ні. Він вирішив повернутись на місце пригоди, хотів поїхати з сином в Суми, однак йому повідомили, що він помер в кареті швидкої допомоги.

Крім того вина ОСОБА_4 підтверджується фактичними даними, які містяться у наступних письмових доказах, а саме:

- висновку експерта від 15.09.2022 № СЕ-19/119-22/9962-ІТ за результатами судової автотехнічної експертизи, відповідно до якого слідам гальмування автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н. НОМЕР_1 , зафіксованим під час ОМП, відповідає швидкість руху близько 77,9 км/год. З технічної точки зору в даній дорожній ситуації водій автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н. НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху. Водій автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н. НОМЕР_1 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди. В діях водія автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н. НОМЕР_1 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. В діях водія велосипеду «AZIMUT» невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, не вбачається (а.с. 126-129).

- висновку експерта від 31.08.2022 № СЕ-19/119-22/8672-ІТ за результатами судової експертизи технічного стану транспортного засобу, відповідно до якого на період проведення експертного огляду автомобілі «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н. НОМЕР_1 його робоча гальмівна система, система рульового керування та ходова частина знаходились у працездатному стані (а.с. 106-112).

- висновку експерта від 01.09.2022 № СЕ-19/119-22/8671-ІТ за результатами судової транспортно-трасологічної експертизи, відповідно до якого місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на лівій смузі руху проїзної частини автодороги сполученням Лебедин-Рябушки, ближче до її краю, перед розміщенням першого уламку ЛФП (позначено на схемі до протоколу ОМП) відносно напрямку руху в бік м. Лебедин. В момент первинного контакту кут взаємного розташування між поздовжніми вісями транспортних засобів знаходився близько 180 град. (а.с. 114-124).

- висновку експерта від 31.08.2022 № 50 за результатами судово-медичної експертизи, відповідно до якого смерть ОСОБА_7 настала від розриву спинного мозку та внутрішньошлуночкового крововиливу в результаті сумісної тупої закритої травми голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок (а.с. 100-102).

Згідно з висновком Лебединської лікарні імені лікаря К.О. Зільберника щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.07.2022, ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 96).

Відповідно до висновку експерта від 12.09.2022 № 1502 за результатами судово-медичної експертизи крові ОСОБА_4 , у наданому на дослідження зразку біологічного матеріалу (крові) ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,32 ‰ (а.с. 98-99).

Інші докази щодо обставин, які ніким не оспорювались, судом не досліджувались.

Суд вказує на те, що досліджені в судовому засіданні письмові докази підтверджують фактичні обставини допущених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, узгоджуються між собою та в повній мірі підтверджують встановлені обставини справи. Жоден із досліджених доказів не був поставлений під сумнів учасниками кримінального провадження.
За таких обставин, суд вважає доведеною в повному обсязі вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України є відповідно нетяжким злочином проти життя та здоров`я особи та тяжким злочином у сфері безпеки руху.

При цьому грубе порушення ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху, в першу чергу щодо заборони керування транспортними засобами у стані сп`яніння, що свідчить про свідоме їх невиконання та взагалі нехтування такими правилами, недостатнє розуміння підстав такої заборони та їх вірогідних наслідків, призвело до тяжких наслідків у виді смерті потерпілого.

Обвинувачений за місцем проживання характеризується негативно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на час розгляду справи судимостей не має; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; відомостей про офіційне працевлаштування не надав; в офіційному шлюбі не перебуває, однак проживав із співмешканкою з якою мають спільну малолітню дитину ОСОБА_8 .

Обставиною, що пом`якшує покарання суд вважає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання своєї вини та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Частиною 2 статті 61 Конституції України визначено принцип індивідуалізації покарання. З урахуванням положень ст. 65 КК України суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи таке покарання.

При цьому призначене покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, на строк, який є, на думку суду, необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів. Також суд вважає за призначити ОСОБА_4 додаткове покарання, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що є доцільним з урахуванням обставин даного кримінального провадження.
Потерпілим ОСОБА_6 було пред`явлено цивільний позов. Цивільний позивач просив стягнути з обвинуваченого 500000,00 грн. моральної шкоди та 87300,00 грн. майнової шкоди у виді витрат на поховання.

У судовому засіданні потерпілий цивільний позов підтримав.

Дослідивши мотиви позову та зміст позовних вимог, суд вважає, що такий позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За пунктом 1 частини 2 вищевказаної статті моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З урахуванням наведеного, з огляду на обставини справи потерпілий, будучи батьком загиблого ОСОБА_7 , втративши близьку для себе людину, зазнав втрати, яка є непоправною, яку неможливо відшкодувати жодним чином, при цьому зазнав страждань, глибину і тяжкість яких неможливо уявити, суд доходить висновку, що цивільний позов ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, підлягає частковому задоволенню, в розмірі 300000,00 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_6 в частині матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

В даному випадку кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України пов`язане з порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння.

При цьому відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності), забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з п. 1.7 ч. 1 ст. 1 Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В даному випадку вимоги щодо відшкодування шкоди (витрат на поховання) ОСОБА_6 пред`явив до ОСОБА_4 як водія транспортного засобу. Однак доказів того, чи був транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_6 не надав та відповідно не залучив в якості співвідповідача ані відповідного страховика ані МТСБУ.

При цьому, відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Так, у постанові від 14.12.2021 по справі № 147/66/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку в тому числі викладеному в постанові 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15 (на яку посилається цивільний позивач), вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Тому висновок апеляційного суду про абсолютність права потерпілого на відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала шкоди, є помилковим.

Таким чином цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_4 витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника не підлягає задоволенню, оскільки він не є належним відповідачем у такому разі, а відповідного страховика або МТСБУ цивільний позивач не залучив.

До набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_4 застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Відповідно до протоколу від 30.07.2022, ОСОБА_4 затримано 30.07.2022, фактичний час затримання 22 год. 40 хв., у зв`язку із чим строк відбування покарання обвинуваченим належить рахувати з моменту фактичного затримання.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта, розмір яких в загальному розмірі складає 20765,10 грн., докази на підтвердження яких містяться в матеріалах кримінального провадження (а.с. 103, 104, 105, 113, 125).

Питання речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 02.08.2022.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання

- за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання 30.07.2022 року, зарахувавши попереднє ув`язнення у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 300000,00 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 20765,10 грн.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 02.08.2022 по справі № 950/1179/22 (провадження № 1-кс/950/204/22).

Речові докази:

- автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; полімерний брелок чорного кольору від сигналізації автомобіля з викидним ключем та металевим брелком у вигляді набою повернути власнику ОСОБА_4 .

- велосипед марки «AZIMUT» чорно-синього кольору повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- оптичний диск з відеозписом з камер відеоспостереження ТОВ «Лебединська рибоводно-меліоративна станція» залишити в матеріалах кримінального провадження;

- 6 (шість) уламків лако-фарбового покриття бежевого кольору, пластикову частину автомобіля з серійним номером 3В0807717D, пластикову частину автомобіля чорного кольору, рештки кофти чорного кольору, правий кросівок чорного кольору, змив та контрольний змив речовини бурого кольору з декоративного молдингу автомобіля, змив та контрольний змив речовини бурого кольору з вітрового скла автомобіля; шкіряний чохол чорного кольору з керма автомобіля, сонцезахисний козирок автомобіля, зі сторони водія, з нашаруванням речовини бурого кольору; змив та контрольний змив з декоративної накладки важеля перемикання передач автомобіля; мікрооб`єкти з водійського сидіння автомобіля; зразки лако-фарбового покриття вилучені з капоту автомобіля; зразок крові та слини на марлевих тампонах ОСОБА_4 , флакон зі зразком крові ОСОБА_4 , які зберігаються в камері схову речових доказів СУ ГУ НП в Сумській області після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9