Справа № 216/4569/19
Провадження № 1-кп/216/149/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000209 відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Веселе Криворізького району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, не працюючого, учасника бойових дій, колишнього військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , поза штатом, у військовому званні молодшого сержанта, на теперішній час військова служба призупинена, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13 грудня 2017 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки та із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України, -

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на посаді командира автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів взводу матеріального забезпечення механізованого батальйону, у військовому званні «молодшого сержанта», діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 49, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24 березня 1999 року, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24 березня 1999 року, 19 березня 2018 року о 12 год. 00 хв. умисно без поважних причин та без дозволу командування самовільно залишив зазначену військову частину і направився до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 19 червня 2019 року о 10 год. 10 хв., тобто більше ніж через один рік, працівниками Військової служби правопорядку у Збройних Силах України встановлено місце знаходження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, - дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінують, визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час судового розгляду, фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання давав і дає добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось.

Прокурор заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки він фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.

Обвинувачений та його захисник дане клопотання підтримали.

Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, якому декілька разів роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченого та про розуміння ним правових наслідків свідчить його письмове клопотання.

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мало місце діяння, яке інкримінують обвинуваченому. Це діяння містить склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, за ознаками: дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин; раніше судимий, судимість не погашена, вчинив злочин в період іспитового строку, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, за місцем мешкання характеризується позитивно, співпрацював з органом досудового розслідування, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебував та не перебуває.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою повторно та рецедив злочинів.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що досягти мети покарання, виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень без ізоляції останнього від суспільства не можливо, тому йому необхідно призначити покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі та визначити остаточне покарання за ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2017 року.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 вважати продовженним до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, та призначити покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупності вироків, до даного покарання частково приєднати засудженому ОСОБА_3 невідбуте покарання за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2017 року та визначити йому для відбування остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 вважати продовженним до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 07.03.2023 року.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1