ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 196/858/20
УХВАЛА

"18" січня 2023 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суду Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 у кримінальних провадженнях № 0000631, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2020 та № 0000145 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2020, про продовження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В с т а н о в и в

До суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 з посиланням на те, що в провадженні Петриківського районного суду Дніпропетровської області знаходяться кримінальні провадження № 0000145 від 15.04.2020 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 307 КК України та № 0000631 від 21.04.2020 відносно ОСОБА_5 обвинуваченої за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою Петриківського районного суду від 10.12.2020 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено ухвалами Петриківського районного суду та Дніпровського апеляційного суду.

Посилаючись на доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину, за ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна, прокурор вважає, що обвинувачена, перебуваючи на волі може незаконно впливати на відомих свідків у даних кримінальних провадженнях, переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, тому прокурор просить продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 діб без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання в судовому засіданні.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 , враховуючи стан здоров`я підсудної та тривалий час перебування підсудної під вартою, заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт за адресою місця проживання підсудної.

Заслухавши прокурора, захисника та обвинувачену, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10.12.2020 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави. В подальшому в ході судового розгляду кримінального провадження запобіжний захід відносно ОСОБА_5 неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 до 13 січня 2023 року.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 до 13 січня 2023 року на підставі ч.6 ст. 615 КПК України, у зв`язку із неможливістю розгляду судом питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до вирішення відповідного питання судом, але не більш ніж на два місяця.

На час вирішення питання про доцільність продовження тримання підсудної ОСОБА_5 під вартою судовий розгляд не закінчено.

Як вбачається із обвинувальних актів ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів - за ч. 2 ст. 307 КК України, що передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років та не тяжкого злочину за ч. 1 ст. 309 КК України, що передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 3 років, що може свідчити про можливість ухилення обвинуваченого від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні не зменшився, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлює невідворотність покарання за умови доведеності її вини, знає адреси мешкання свідків таможе здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування та спотворення обставин, які їм відомі.

Виходячи з характеру обвинувачення, суд вважає обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику продовження ОСОБА_5 протиправної діяльності та вчинення інших злочинів, зокрема у сфері обігу наркотичних засобів.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою Петриківського районного суду від 24.07.2020 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак в подальшому її було звільнено із Дніпровської установи виконання покарань у зв`язку із внесенням застави в розмірі 101 350 грн. В подальшому у зв`язку з неодноразовою неявкою в судове засідання, тривалою відсутністю за місцем реєстрації та проживала ОСОБА_5 була оголошена в розшук 24.09.2020 року. Вказані обставини додатково свідчать про існування ризиків переховування ОСОБА_5 від суду.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні судом не встановлено.

Суд оцінює суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_5 , імовірну можливість продовження обвинуваченою протиправної поведінки у подальшому, можливістю впливати на свідків та переховуватись від суду.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку, як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, суд, оцінюючи можливість зміни підсудній раніше обраного запобіжного заходу на не пов`язаний з тримання під вартою, вважає, що застосування до підсудної ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із взяттям під варту, не зможе попередити ризики, встановлені ст. 177 КПК України, таким чином вважає доцільним продовжити обвинуваченій строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

При вирішенні питання про можливість призначення підсудній застави, як альтернативного триманню під вартою, запобіжного заходу, суд керуючись положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи особу обвинуваченої, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України на упередження яких направлено запобіжний захід тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави, так як наявні підстави вважати, що підсудною в рамках даного кримінального провадження були раніше порушені умови застосованого до неї запобіжного заходу у вигляді застави.

Щодо потреби обвинуваченої в отриманні належної медичної допомоги та доводів сторони захисту про неможливість отримання відповідної допомоги підзахисною в умовах слідчого ізолятора, суд зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Згідно статті 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення» , адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.

Отже із цього випливає, що адміністрація слідчого ізолятору, в якому перебуває обвинувачена, є належним суб`єктом виявлення та надання інформації до суду як органу, в компетенції якого входить вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу, інформації щодо неможливості утримання такої особи в умовах СІЗО.

Інформації з боку адміністрації слідчого ізолятору щодо погіршення стану здоров`я підсудної ОСОБА_5 , який би унеможливлював тримання останньої під вартою в умовах слідчого ізолятора ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» МЮ України не надходило, а відтак доводи клопотань щодо погіршення стану здоров`я підсудної ОСОБА_5 як підстави для зміни запобіжного заходу є непереконливими.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_5 у разі ненадання їй належної медичної допомоги, має право на звернення зі скаргою в порядку статті 206 КПК України до слідчого судді суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Згідно із ст. 274 КПК України, під час розгляду справи суд, при наявності до того підстав, може своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо підсудного.

За таких обставин суд вважає клопотання сторони захисту безпідставним.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 369, 372 КПК України, суд

П о с т а н о в и в

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підсудній ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити обраний відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченій у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 24:00 години 19 березня 2023 року.

Для утримання під вартою, обвинувачена ОСОБА_5 підлягає направленню до слідчого ізолятора ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» МЮ України.

Звернути увагу начальника ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на необхідність надання обвинуваченій ОСОБА_5 належної медичної допомоги.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , що у разі ненадання їй належної медичної допомоги, вона має право на звернення зі скаргою в порядку статті 206 КПК України до слідчого судді суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1