Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/805/22
Номер провадження: 1-кп/511/128/22

09 листопада 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області в режимі відеоконференцзв`язку з Богунським районним судом міста Житомира, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000164 від 22 квітня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Степанівка Роздільнянського району Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітнього сина 2018 року народження, військовослужбовця, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв`язку),

захисник обвинуваченого адвокат - ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , діючи в організованій групі з громадянами України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та іншою невстановленою особою, з метою особистого збагачення, не маючи інших джерел доходів, умисно, з корисливих мотивів, відповідно до відведеної ролі виконавця, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 06 листопада 2021 року в період з 7 години 20 хвилин по 9 годину 10 хвилин здійснював незаконне, поза визначеними пунктами пропуску, переправленя громадян України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , через державний кордон України до Республіки Молдови, у місці, що знаходиться поблизу пункту пропуску міжнародного сполучення «Кучурган», біля села Новокрасне Роздільнянського району Одеської області, шляхом доставляння громадян на автомобілі «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, до лінії державного кордону України, та безпосередньо незаконного переправляння цих осіб через державний кордон України.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за частиною 3 статті 332 КК України - незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, організованою групою з корисливих мотивів.

08 листопада 2022 року між ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (далі сторони) на підставі статей 468, 469, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до вказаної угоди, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого, та щодо призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу у розмірі 3100 (три тисячі сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 52700,00 (п`ятдесят дві тисячі сімсот) гривень, та з урахуванням положень статті 53 КК України, сторони погодились щодо можливості призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком на 6 (шість) місяців.

В угоді вказані наслідки укладення та затвердження, та наслідки її невиконання.

Позиція учасників справи.
Прокурор ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні вищевказаного злочину, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди, та просив затвердити угоду і призначити йому узгоджену міру покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Висновки суду за результатами розгляду угоди про визнання винуватості.
Пункт перший частини 3 статті 314 КПК України визначає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Диспозиція частини четвертої статті 469 КПК України регламентує, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Згідно частини п`ятої статті 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 332 КК України за класифікацією відноситься до тяжких.

Практика укладання угод в кримінальному провадженні неодноразово була предметом розгляду у Європейському суді з прав людини (справи «Ніколов проти Болгарії», «Броуґан та Інші проти Сполученого Королівства» та інші). Європейський суд з прав людини зазначав, що застосування спрощеної процедури на підставі угоди про визнання винуватості та загалом спрощення процедур на підставі Рекомендації № К (87)18, безперечно має переваги для обвинуваченого та правосуддя загалом, оскільки скорочує тривалість кримінального провадження, швидко визнаючи винуватість особи та міру його відповідальності, крім того, спрощує вирішення питань цивільної відповідальності та відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, але наголосив на дотриманні умови - відповідність угоди фактичним обставинам справи.

Встановлено, що угода про визнання винуватості є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено прокурором, обвинуваченим та захисником під час судового засідання.

Зміст угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

При цьому, судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені частиною 7 статті 474 КПК України.

Щодо узгодженого сторонами виду покарання, суд зазначає, що частина 1 статті 69 КК України визначає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, та кримінальне правопорушення було вчинено внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а тому суд вважає можливим призначити узгоджену сторонами міру покарання та на підставі статті 69 КК України не призначити обвинуваченому додаткового покарання.

Вказана позиція узгоджується з Пленумом Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», пункт 17 якого визначає, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою обвинуваченого або із зайняттям ним певною діяльністю.

Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується.

При цьому, частина четверта статті 53 КК України визначає, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні не має.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 369, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 08 листопада 2022 року по кримінальному провадженню №0000164 від 22 квітня 2022 року, укладену між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання із застосуванням статті 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 3100 (три тисячі сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 52700,00 (п`ятдесят дві тисячі сімсот) гривень із розстрочкою виплати певними частинами у розмірі 8783,33 гривень, щомісячно, строком на 6 (шість) місяців - в дохід держави, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, та без конфіскації майна.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні не має.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1