Провадження №1-кп/523/142/22
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

08.12.2022 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілої - ОСОБА_11 ,

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

законного представника - ОСОБА_16 ,

в присутності неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002824 від 16.06.2017р. щодо:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, студента «Одеського технічного фахового коледжу ОНТУ», працюючого прибиральником ТОВ «Траффік тайм», не одруженого, маючого на утриманні мати та двох сестер, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого: АДРЕСА_2 (оренда), раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15.06.2017р., приблизно о 13год. 00хв., неповнолітній ОСОБА_17 діючи спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_1 (матеріали відносно якої органами прокуратури виділені в окреме провадження), знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , побачили раніше не знайомого їм неповнолітнього ОСОБА_18 , майно якого, визнали об`єктом свого злочинного посягання. Далі, ОСОБА_19 разом із ОСОБА_1 не показуючи своїх дійсних намірів, стали спілкуватись із ОСОБА_18 , сіли за стіл та почали грати із останнім в шашки та карти, при цьому, кожний по черзі став цікавитись належними потерпілому мобільним телефоном марки «Мейзу», в корпусі сірого кольору та блютуз-колонки марки «JBL», які знаходились на столі. В подальшому, ОСОБА_1 з метою реалізації злочинного наміру, взяла зі столу шашки і гральні карти, які підкинула вверх, тим самим, відвернув увагу ОСОБА_18 , які він став збирати, а ОСОБА_1 відповідно скориставшись цими обставинами, шляхом вільного доступу схватила зі столу вищевказану колонку, вартістю 3600грн., а Скляров відповідно-мобільний телефон марки «Мейзу», вартістю 3900грн., з якими стали тікати. В цей час, злочині дії Склярова та ОСОБА_1 були помічені ОСОБА_18 , який крикнув їм, щоб вони зупинились та повернули викрадене майно, при цьому став переслідувати останніх, на що ОСОБА_19 та ОСОБА_1 зазначені вимоги потерпілого проігнорували та із відкрито викраденим майном, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_19 та ОСОБА_1 своїми діями спричинили ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 7500гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_19 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних ним кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_19 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.1 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При призначенні покарання ОСОБА_19 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_19 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії нетяжких злочинів, маючого неповну середньо-спеціальну освіту (студента «Одеського технічного фахового коледжу ОНТУ»), працюючого прибиральником ТОВ «Траффік тайм», маючого на утриманні мати та двох сестер, не одруженого, маючого постійне місця реєстрації та тимчасового місця проживання, де проживає разом із матір`ю та сестрами, маючого позитивні характеристики за місцем навчання та роботи, при цьому в минулому маючого незадовільну характеристику за місцем навчання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_19 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого до обвинуваченого, у зв`язку із поверненням раніше викраденого майна.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_19 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії нетяжких злочинів, маючого неповну середньо-спеціальну освіту (студента «Одеського технічного фахового коледжу ОНТУ»), працюючого прибиральником ТОВ «Траффік тайм», маючого на утриманні мати та двох сестер, не одруженого, маючого постійне місця реєстрації та тимчасового місця проживання, де проживає разом із матір`ю та сестрами, маючого позитивні характеристики за місцем навчання та роботи, при цьому в минулому маючого незадовільну характеристику за місцем навчання, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання своєї вини, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого до обвинуваченого, у зв`язку із поверненням раніше викраденого майна та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, передбаченого санкцією ч.1 ст.186 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_17 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст.ст.75,76,104 КК України звільнити ОСОБА_17 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_17 обрати у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази: мобільний телефон та колонку - вважати повернутими за належністю ОСОБА_11 ; двд-диск із інформацією - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1