ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1140/23 Справа № 206/3350/22 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

06 лютого 2023 року м. Дніпро

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , ознайомившись з апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року щодо ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2022 рокузатверджено угоду про визнання винуватості між прокурором Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра та обвинуваченим ОСОБА_3 від 29 листопада 2022 року, визнано ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 27 жовтня 2022 року.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, застосувати щодо нього положення ст. 75 КК України.

Дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що у відкритті провадження по апеляційній скарзі слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, крім інших, вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.4 ст.394 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Як слідує з оскаржуваного вироку від 29 листопада 2022 року між прокурором Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості останнім у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та погоджено міру покарання.

Судом першої інстанції перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості виконано вимоги, передбачені ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України.

При цьому суд першої інстанції переконався, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра та обвинуваченим ОСОБА_3 , який згідно цієї угоди повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України.

Як слідує з апеляційної скарги обвинувачений оскаржує вирок на підставі угоди про визнання винуватості з підстав, що не передбачені п.1 ч.4 ст.394 КПК України.

Імперативна вказівка у цій процесуальній нормі щодо виключного визначення підстав для оскарження відповідного судового рішення узгоджується і з положеннями ч.2 ст.473 КПК України. Так, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їхнього права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки вирок на підставі затвердження угоди про визнання винуватості не може бути оскаржений з наведених вище обставин в апеляційному порядку, вважаю за необхідне у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року відмовити.

Керуючись ст.ст.394, 399 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року щодо ОСОБА_3 - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_2