Справа № 308/1690/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги захисника адвоката ОСОБА_2 (діє в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про скасування повідомлення про підозру,-

В С Т А Н О В И В:

Захисник адвокат ОСОБА_2 (діє в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою про скасування повідомлення про підозру.

Зокрема вказує на те, що 15 лютого 2023 року Слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУДБР у місті Львові, ОСОБА_4 провів без рішення суду обшук у АДРЕСА_2 в будинку громадянина ОСОБА_5 , в якому по факту та згідно будинкової книги проживають ОСОБА_6 1987 р.н., ОСОБА_7 1986 р.н., ОСОБА_8 2011 р.н., ОСОБА_9 2016 р.и., в якому під час обшуку залишили повідомлення про підозру від 15 лютого 2023 року його підзахисній.

При цьому у скарзі адвокатом вказано на те, що ознайомившись із текстом повідомленням про підозру, яке оформлене громадянці ІНФОРМАЦІЯ_2 на прізвище ОСОБА_3 начальнику Жорнавського природоохоронного науково-дослідного відділення Ужанського національного природного парку, сторона захисту приходить до переконання в тому, що таке повідомлення про підозру 15 лютого 2023 року не вручене його підзахисній начальнику Жорнавського природоохоронного наково-дослідного відділення Ужанського національного природного парку ОСОБА_3 , яка є ІНФОРМАЦІЯ_2 - так як вона перебуває на лікуванні з 31 січня 2023 року та 15 лютого 2023 року знаходилась за місцем де фактично проживає за місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_1.

Адвокат зазначає, що спосіб вручення повідомлення про підозру обраний слідчим ДБР - є порушенням конституційних прав та свобод громадян України та позбавленням їх права на захист та правову допомогу адвоката.

Окрім того, адвокат зазначає, що сторона захисту переконливо вважає, що немає можливості чекати 1 місяць після «виготовлення даного повідомлення про підозру» та надавати можливість Державному Бюро Розслідування продовжувати вчиняти незаконні дії..., а тому саме Ужгородський міськрайонний суд має повне право і обґрунтовані підстави скасувати повідомлення про підозру від 15 лютого 2023 року яке залишено під час незаконного обшуку у АДРЕСА_2 в будинку громадянина ОСОБА_5 , в якому по факту та згідно будинкової книги проживають ОСОБА_6 1987 р.н., ОСОБА_7 , 1986 р.н., ОСОБА_8 , 2011 р.н., ОСОБА_9 , 2016 р.н.

Так, враховуючи вищезазначені порушення вимог Закону, у відповідності до вимог ст. 2, 7, 8, 9, 10, 22, 26, 28, 36, 37, 77, 80-81, 220, ст. 284, 303-309, 159-164, 376,404,407, 419 КПК України, Закону України «Про запобігання корупції», ст, 9 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 1, 4, 10, 14, 21 «Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів», ст. ст. З, 19, 55-56 Конституції України, адвокат просить слідчого суддю: скасувати повідомлення про підозру від 15 лютого 2023 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28. ч, 3 ст. 365 КК України у кримінальному провадженні № 0000069 від 12 травня 2022 р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дослідивши матеріали поданої скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Гарантоване ст.55 Конституції України право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується шляхом встановлення порядку такого оскарження іншими нормативними актами.

Процесуальний законом передбачено право та порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування, що регламентовано главою 26 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження і цей перелік є вичерпним.

Так, згідно п.10 ч.1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що скарга на повідомлення про підозру подається після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомили про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 365 КК України - 15.02.2023. Адвокатом ОСОБА_2 , подано скаргу в інтересах підозрюваної ОСОБА_3 . -16.20.2023.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що санкція частини 3 статті 365 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 12 КК України, вказаний злочин належить до тяжких.

Вказане свідчить про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 , у вчиненні нею кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 365 КК України, може бути оскаржено після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Разом із тим, з наведеного вище вбачається, що вимоги п.10 ч.1 ст. 303 КПК України, щодо строків звернення зі скаргою адвокатом не дотримано, на день подання скарги про скасування повідомлення про підозру не сплинуло два місяці.

Слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що твердження сторони захисту з приводу того, що немає можливості чекати 1 місяця після "виготовлення даного повідомлення про підозру" та надавати можливість Державному Бюро Розслідування продовжувати вчиняти незаконні дії..., а тому саме Ужгородський міськрайонний суд має повне право і обгрунтовані підстави скасувати повідомлення про підозру від 15 лютого 2023 року яке залишено під час незаконного обшуку у АДРЕСА_2 в будинку громадянина ОСОБА_5 , в якому по факту та згідно будинкової книги проживають ОСОБА_6 1987 р.н., ОСОБА_7 1986 р.н., ОСОБА_8 2011 р.н., ОСОБА_9 2016 р.н. є хибними.

З даного приводу слід зазначити, що завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, частини п`ятої статті 21 Закону України № 1402-VIII є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування.

Слідчий суддя не може виходити за межі наданих повноважень. Чинним КПК України, не передбачено винятків з приводу строків оскарження повідомлення про підозру, а тому наведені аргументи не є підставою для відкриття провадження за даною скаргою.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягають оскарженню.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Здійснення у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, судового контролю за додержанням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженню належить до повноважень слідчого судді.

У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Звольський та Звольська проти Чешської Республіки» (Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic, заява № 46129/99, п. 46, Европейського суду з прав людини 2002 - ІХ вказано, що тлумачення національного законодавства, зокрема, процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні здійснюється судами.

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України "(Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74 - 75, рішення від 07 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально - правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

У справі «Preda and Dardari v. Italy (1999) Суд вказав, що метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь - яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах « Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та « Круз проти Польщі » від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати: на користування правом о такий спосіб, і до такої міри, що: саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до слідчого судді зі скаргою про скасування повідомлення про підозру, не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином, з огляду на вказане, слідчий суддя вважає, що у відкритті провадження за скаргою про скасування повідомлення про підозру, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303,304, 393,395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження за скаргою захисника адвоката ОСОБА_2 (діє в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про скасування повідомлення про підозру.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати заявнику разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1