Єдиний унікальний номер 341/48/23
Номер провадження 1-кп/341/87/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159 від 07.11.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого, та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, з середньою спеціальною освітою, працюючого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілий: представник в режимі відеоконференції - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Галич Івано-Франківської області вищезазначене кримінальне провадження,

в с т а н о в и в :

06.11.2022 близько 10-00 годин ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого постійного проживання по АДРЕСА_1 , та достовірно знаючи, що на території цілісного майнового комплексу колишнього державного підприємства «Рибне господарство «Галицький»», що знаходиться по вул. Лесі Українки, 12 у м. Бурштин та перебуває на балансі Державного підприємства «Укрриба» знаходяться матеріальні цінності, вирішив вчинити крадіжку металевих елементів, щоб надалі здати на металобрухт.

З цією метою ОСОБА_3 зателефонував до свого родича ОСОБА_8 та попросив останнього підвезти на його власному автомобілі марки «Chery Amulet», р. н. НОМЕР_1 на територію вказаного майнового комплексу, щоб нібито забрати свої особисті речі.

ОСОБА_8 , не будучи обізнаним з дійсними злочинними намірами свого племінника, погодився на його пропозицію і цього ж дня, 06.11.2022, близько 13-00 години разом з ОСОБА_3 на належному останньому легковому автомобілі «Chery Amulet», поїхали до цілісного майнового комплексу колишнього державного підприємства «Рибне господарство «Галицький»», де через незачинені ворота заїхали на територію підприємства і по вказівці ОСОБА_3 під`їхали до приміщення холодильної камери.

Там ОСОБА_8 , не усвідомлюючи злочинних дій свого племінника, залишився у салоні автомобіля, а ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і діє на цей час, переконавшись, що поблизу нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, через незачинені вхідні ворота зайшов до приміщення холодильної камери, звідки таємно викрав бувший у користуванні вентилятор «SUD-ELEKTRIC» вартістю 1450,0 гривень та вентилятор без маркування з відсутнім електродвигуном вартістю 22,20 гривні.

Викрадені таким чином вентилятори ОСОБА_3 переніс до свого автомобіля та завантажив у салон, після чого, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, разом з ОСОБА_8 направився до виїзду з території цілісного майнового комплексу колишнього державного підприємства «Рибне господарство «Галицький»».

Проте злочинний намір до кінця не довів з незалежних від його волі причин, оскільки при виїзді з території майнового комплексу керований ОСОБА_8 автомобіль був зупинений охоронцями вказаного підприємства, які на місце події викликали слідчо-оперативну групу відділення поліції № 3 (м. Галич).

У судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину за вищезазначеними обставинами, розкаявся, не заперечував проти зібраних по справі доказів, просив їх не досліджувати та розглядати справу згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Зазначив, що припустився помилки щодо указаного злочину, йому соромно за свою поведінку, зробив висновки на все життя.

Представник ДП «УКРРИБА» у судовому засіданні пояснила, що підприємство претензій до ОСОБА_3 не має. Просила його суворо не наказувати та при призначенні покарання врахувати обставини, що пом"якшують покарання.

Переконавшись у тому, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, правильно розуміє зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджується з кваліфікацією вчинених діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події скоєного кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні.

Згідно ст. 337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Оцінивши у сукупності показання обвинуваченого, відомості, що характеризують його як особу, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні-злочину та знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в інше приміщення та вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Призначаючи покарання обвинуваченому суд врахує, що він вчинив корисливий злочин проти власності, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким; має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно; розлучений; має на утриманні двох неповнолітніх дітей: 2005 та 2006 року народження, яких на даний час виховує самостійно; працює електрослюсарем 6 розряду на Бурштинській ТЕС, де має виключно позитивну характеристику.

ОСОБА_3 раніше не судимий; під час досудового розслідування та судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст 15, ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, щиросердно розкаявся, що судом визнається як обставина, що пом`якшує покарання.

Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, в тому числі й під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

З огляду на викладене, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Про щире каяття ОСОБА_3 свідчить його поведінка під час судового розгляду, коли він з`являвся в кожне судове засідання; виконував свої процесуальні обов`язки; надав суду покази та визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні; усунув заподіяну шкоду, що підтверджується поясненнями представника потерпілого.

Відповідно до досудової доповіді ОСОБА_3 до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався. Приймав участь у складенні досудової доповіді. Запевнив, що готовий до зміни способу життя. Планує працювати, виховувати дітей, вести законослухняний спосіб життя. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_3 , його спосіб життя, а також середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення та небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення його без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб.

Призначаючи обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, суд також враховує, що ним вчинено тяжкий злочин, за який санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років. При цьому, враховуючи вартість майна, щодо якого був замах на крадіжку, а також те, що раніше ОСОБА_3 правопорушень не вчиняв, достатнім та необхідним буде мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК Укураіни.

Окрім того суд ураховує відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , а також відутність будь - яких претензій з боку потерпілого, а тому виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування призначеного покарання. Такі висновки суду не суперечать висновкам органу пробації, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновків про звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судові витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази у справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 369, 370-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2, ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, частини 1, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; пунктом 2 частини 3, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до статті 165 КВК України іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 16 копійок.

Речові докази: два вентелятори без написів, які належать ДП «УКРРИБА» - повернути ДП «УКРРИБА».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом тридцяти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учаснику судового проваджен ня, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА