Справа № 643/3636/22
Провадження № 1-кс/643/1175/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2022 м.Харків

Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Московського районного суду міста Харкова погоджене прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , клопотання старшого слідчого слідчого відділу Харківського районного управління поліції №2 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , подане під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003121 від 04.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, про продовження строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , що на теперішній час утримується у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор»,-

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова 28.12.2022 надійшло відповідне клопотання в обґрунтування якого зазначено, що слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУ Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0003121 від 04.10.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

За підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення 04.10.2022 о 16:31 годині, в порядку ст.208 КПК України, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому в 05.10.2022 належним чином повідомлено про підозру та 06.10.2022 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому було продовжено до 05.01.2023.

Сторона обвинувачення зазначає, що дія попередньої ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 закінчується, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не виявляється можливим у зв`язку із необхідністю проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, також у вказаному кримінальному провадженні призначено три судові експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», які на цей час ще невиконані. Окрім цього, необхідно скласти обвинувальний акт та реєстр і вручити їх підозрюваним та захисникам, та ознайомити сторони кримінального з матеріалами досудового розслідування.

Також, у клопотанні зазначено, що ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України та встановлені при обранні слідчим суддею запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжують існувати, і на думку сторони обвинувачення, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, сторона обвинувачення просила продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на 60 діб без визначення розміру застави, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор та слідчий доводи поданого клопотання повністю підтримали, просили його задовольнити. Зазначили, що станом на теперішній час необхідно отримати висновки 3 експертиз, які наразі знаходяться у провадженні експертної установи, скласти обвинувальний акт та реєстр і вручити їх стороні захисту, а також ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або визначити заставу, вказували, що підозра та ризики наведені стороною обвинувачення необґрунтовані, зазначали, що раніше підозрюваний не притягувався до кримінальної відповідальності, має стійкі соціальні зв`язки, оскільки перебуває у шлюбі та має на утриманні неповнолітню дитину.

Вислухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження та зміст клопотання встановлено наступне.

Харківським районним управлінням поліції №2 ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003121 від 04.10.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

У даному кримінальному провадженні 05.10.2022 слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , належним чином повідомлено про підозру у вчиненні ним вищевказаного кримінального правопорушення,

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 06.10.2022 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній Установі «Харківській слідчий ізолятор» на строк 60 (шістдесят) днів - до 02 грудня 2022 року, без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Постановою керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова від 23.11.2022 строки досудового розслідування по кримінальному провадженню продовжено до 3-х місяців, а саме до 05.01.2023.

Відповідно до ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 28.11.2022 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній Установі «Харківській слідчий ізолятор» - до 05.01.2023.

Також, ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27.12.2022 строки досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 05.04.2023.

З комплексного тлумачення ст.ст.177, 184, 199 КПК України випливає, що до предмету доказування у справах про продовження строків тримання під вартою належить доведення: обґрунтованості підозри; ризиків негативної поведінки підозрюваного, що можуть зашкодити кримінальному провадженню; неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу; виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.199 КПК України стороною обвинувачення доведено, що в рамках продовженого строку досудового розслідування є необхідність у отриманні висновків судових експертиз, які дадуть змогу забезпечити повне та всебічне встановлення всіх обставин інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, та подальше їх використання в ході судового розгляду.

Так, з доданої до клопотання на запит слідчого відповіді заступника директора з експертної роботи Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» - ОСОБА_7 вбачається, що станом на 20.12.2022 на виконанні судових експертів вказаного Інституту перебувають судово-хімічні експертизи №24056, №24057, №23530 за матеріалами кримінального провадження №0003121 від 04.10.2022, вказані експертизи знаходяться у першій черзі на виконання та проводяться відповідні дослідження, орієнтовний строк виконання яких - перший квартал 2023 року. Також судом враховуються доводи сторони обвинувачення, що за результатами проведених експертиз може виникнути потреба у проведенні додаткових слідчих дій.

Одночасно слідчий суддя не може визнати листування з експертною установою належним заходом для завершення досудового розслідування у розумні строки. Так, відповідно до п.14 Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 17.07.2017 №591 з а своєю складністю судова експертиза та експертне дослідження поділяються на категорії: прості - під час проведення яких досліджуються не більше десяти однорідних об`єктів, вирішуються не більше трьох запитань та застосовуються не більше трьох загальнонаукових і/або спеціальних методів дослідження; середньої складності - під час проведення яких досліджуються від десяти до двадцяти однорідних і/або не більше десяти різноманітних об`єктів, вирішуються не більше п`яти запитань та застосовуються від трьох до п`яти загальнонаукових і/або спеціальних методів дослідження; складні (особливої складності) - під час проведення яких досліджуються від двадцяти до ста (більше ста) однорідних і/або від десяти до двадцяти (більше двадцяти) різноманітних об`єктів, вирішуються п`ять і більше (шість і більше) запитань, застосовуються п`ять і більше загальнонаукових і/або спеціальних методів дослідження та два (більше двох) загальнонаукових і/або спеціальних методів дослідження. Одночасно відповідно до п.15 Інструкції строк проведення судової експертизи або експертного дослідження встановлюється директором, заступником директора ДНДЕКЦ, НДЕКЦ або керівником відповідного відділу (сектору) залежно від складності дослідження та з урахуванням завантаження фахівця і становить: до 10 днів - щодо матеріалів, які належать до категорії простих досліджень; до 30 днів - щодо матеріалів, які належать до категорії досліджень середньої складності; до 60 днів - щодо матеріалів, які належать до категорії складних досліджень; до 90 днів - щодо матеріалів, які належать до категорії досліджень особливої складності. Максимальний строк проведення вищевказаних експертиз, презюмуючи їх складність, у випадку своєчасності здійснення стороною обвинувачення повноважень з призначення експертизи, закінчився би 05.01.2023. Одночасно слідчий, розділивши предмет дослідження на різні експертизи може значно скоротити строки експертних досліджень.

Щодо обґрунтованості підозри необхідно зазначити, що підозра є обґрунтованою для даної стадії кримінального провадження, а через це є достатньою для наявності у слідчого судді можливості вирішення питання про продовження дії попереднього ув`язнення підозрюваного. Дане твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини про те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу, метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Поняття «обґрунтована підозра», з огляду на викладені в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» висновки означає, що існують факти й інформація, які можуть переконати безстороннього спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На переконання слідчого судді факт протиправної діяльності підозрюваного є достатньо ймовірним. Попри це, слідчий суддя не може залишити поза увагою той факт, що особливо кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення, через наявність якої воно кваліфіковане як особливо тяжке, протягом майже трьох місяців досудового розслідування не доведена належними та допустимими доказами. При цьому саме кваліфікація кримінального правопорушення як особливо тяжкого стала підставою не визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу також є наявність відповідних ризиків, передбачених ч.1 даної статті. При цьому, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При цьому, виходячи з правових позиціи? ЄСПЛ, неналежне мотивування рішень про продовження строків тримання під вартою є системною проблемою, яка призводить до порушення п.3 ст.5 Конвенціі?. Судді вказують у своі?х рішеннях однакові підстави протягом усього періоду тримання особи під вартою у тои? час, коли судді повинні наводити додаткові мотиви для обґрунтування необхідності збереження цього запобіжного заходу. На ці обставини особливу увагу звернув ЄСПЛ у рішенні в справі «Ткачов проти Украі?ни» від 13.12.2007, в якому констатував, що судове рішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не містило жодноі? підстави продовження цього строку, у зв`язку з чим ЄСПЛ не зміг оцінити, чи продовжували діяти ризики втечі заявника, які існували на момент обрання даного запобіжного заходу, і чи продовжували вони виправдовувати позбавлення заявника свободи протягом усього періоду тримання и?ого під вартою. ЄСПЛ діи?шов висновку, що підстави продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не були «відповідними та достатніми», а тому и? констатував порушення п.3 ст.5 КЗПЛ. У рішенні в справі «Боротюк проти Украі?ни» від 16.12.2010 було констатовано порушення вимог п.3 ст.5 Конвенціі?, оскільки національні суди продовжували тримання під вартою, посилаючись в основному на тяжкість вчиненого злочину та використовували стереотипні формулювання без розгляду конкретних обставин справи.

Під час розгляду клопотання стороною обвинувачення доведено, що продовжують мати місце ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризик того, що перебуваючи не під вартою з високою долею ймовірності підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, максимальна санкція за які передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 9 до 12 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, останній може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слідчий суддя враховує дані, що характеризують ОСОБА_5 , який перебуває у шлюбі та зі слів має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, має місце проживання та реєстрації на території м. Харкова. Разом з цим, на переконання слідчого судді, дані, які позитивно характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 у своїй сукупності не є тими обставинами, які виключають або суттєво зменшують ризик втечі, не слугують достатніми стримуючими факторами для забезпечення його належної процесуальної поведінки з урахуванням обставин вказаного кримінального провадження, і жодним чином не свідчать на користь того, що обрання більш м`якого запобіжного заходу зможе запобігти ризику спрямованому на уникнення від правосуддя.

Слід зазначити, що стороною обвинувачення не спростоване твердження сторони захисту щодо наявності у підозрюваного пасивного доходу, зокрема від здачі нерухомості в оренду, а враховуючи, що обов`язковість доведення наявності певного ризику покладається на обвинувача, то твердження щодо наявності у підозрюваного законних доходів трактується його на користь.

Разом з цим, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення все ж не втратив своєї актуальності, оскільки є достатні підстави вважати, що одним із джерел доходів ОСОБА_5 була протиправна діяльність, пов`язана зі збутом наркотичних засобів, яка може бути продовжена з метою незаконного збагачення.

Передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України ризик, на переконання слідчого судді, втратив свою актуальність, оскільки свідки у кримінальному провадженні вже допитані, перед допитами попереджені про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України, про свої побоювання щодо незаконного впливу з боку підозрюваних сторону обвинувачення не повідомляли, фізичний вплив на них малоймовірний.

Слід зауважити, що ЄСПЛ орієнтує національні суди при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою розглянути альтернативні засоби забезпечення явки особи до суду.

Слідчим суддею вивчалась можливість застосування щодо підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу, однак, враховуючи обґрунтованість підозри, доведеність двох передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, характер вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, не знайшов для цього підстав. На переконання слідчого судді, інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить належне виконання процесуальних обов`язків підозрюваним. Слід врахувати, що підозрюваний не має зареєстрованого місця проживання, тому орган досудового розслідування при обранні запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою фактично може бути позбавлений зв`язку з останнім.

Оскільки строк обраного запобіжного заходу спливає, завершити досудове розслідування не є можливим, підозра є обґрунтованою до ступеню, необхідного для даної стадії процесу, ризики, передбачені п.п. 1 та 5 ч.1 ст.177 КПК України не втратили свою актуальність, суд вважає за можливе клопотання задовольнити та продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При цьому, у рішенні у справі «Цигоніи? проти Украі?ни» від 24.11.2011 ЄСПЛ встановив порушення п.3 ст.5 Європейської конвенції з прав людини у зв`язку з тим, що рішення судів про продовження строку тримання під вартою не містили належних і достатніх підстав для такого тримання та національні суди не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

Враховуючи довготривалу пасивну позицію сторони обвинувачення з доведення розміру наркотичного засобу, що мав збуватися, недоведеність, через це, особливої тяжкості кримінального правопорушення, зменшення кількості передбачених ст.177 КПК України ризиків, слідчий суддя вважає недоцільним використання права на не визначення розміру застави, а також вважає необхідним застосування загальних положень, що передбачені частиною третьою вказаної статті.

Вирішуючи питання про розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя знову зауважує на недоведеність особливої тяжкості кримінального правопорушення, через це переконаний у правильності визначення такого розміру на межі максимального розміру для тяжкого кримінального правопорушення та мінімального для особливо тяжкого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 196, 199 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Харківського районного управління поліції №2 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про продовження строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк дії обраного запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 23:59 години 26.02.2023 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 198 480, 00 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, які необхідно внести до спливу терміну тримання під вартою на депозитний рахунок №UA0006674, банк отримувача ДКСУ м. Київ, код отримувача (ЄДРПОУ) 26281249, код банку отримувача 820172, отримувач коштів Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, призначення платежу: застава у справі №643/3636/22, н/п 1-кс/643/1175/22).

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_8 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання слідчому документи, що дають право виїзду за кордон України.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, не звернена у дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 08:45 годині 02.01.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1