печерський районний суд міста києва
Справа № 757/313/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням слідчого першого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001025 від 07.10.2014, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий першого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , за погодженням заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчиненні у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001025 від 07.10.2014 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань за процесуальним керівництвом прокурорів Офісу генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001025 від 07.10.2014 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ст. 340, ч. 3 ст. 27, ч.ч. 2, 3 ст. 365 КК України, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 340, ч. 3 ст. 365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що указом Президента України від 14 лютого 2012 року № 90/2012 ОСОБА_5 призначений на посаду Секретаря Ради національної безпеки та оборони України.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» від 05.03.1998 Секретар Ради національної безпеки і оборони України забезпечує організацію роботи і виконання рішень Рад національної безпеки і оборони України. Перебуваючи на зазначеній посаді, ОСОБА_5 здійснював владні повноваження, а також виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції і, таким чином, був службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище.

Починаючи з 2006 року, Україна стала вести переговори з відповідними структурами Європейського Союзу з наміром стати спочатку асоційованим членом цієї організації, а потім - її повноправним учасником. Такі перемовини проводив і ОСОБА_11 , обраний 25 лютого 2010 року Президентом України. Відповідно до досягнутих домовленостей Угода про асоціацію України з Європейським Союзом мала бути підписана 28-29 листопада 2013 року у Вільнюсі під час саміту глав країн - членів Європейського Союзу.

Однак, приблизно в першій половині листопада 2013 року ОСОБА_11 , виходячи із власних міркувань, пов`язаних насамперед із бажанням залишитися Президентом України на другий термін та з метою уникнути відповідальності за вчинені ним особисто та особами з його оточення злочинні дії, пов`язані з розкраданням державної власності, а також з інших особистих міркувань, прийняв рішення про відмову від підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом у Вільнюсі. На виконання цього рішення Кабінет Міністрів України 21.11.2013 виніс розпорядження № 965-р, яким призупинив процес підготовки до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом.

Відразу після цього, починаючи з 22 листопада 2013 року, у місті Києві на Майдані Незалежності розпочалися безстрокові зібрання громадян, в основному молодого віку, зокрема й студентів, на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України.

Громадяни, які перебували з 22 листопада 2013 року на Майдані Незалежності у м. Києві біля монумента Незалежності України та брали участь у цій акції протесту, не допускали ніяких порушень громадського порядку, у зв`язку з чим були відсутні будь-які підстави для обмеження їх прав на зібрання, гарантовані Конституцією України.

Разом з тим, бажаючи припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи та інші акції, які заважали Президенту України ОСОБА_11 особисто вирішувати долю країни та могли поставити під загрозу його наміри залишитися на другий президентський термін, приблизно 29 листопада 2013 року, після повернення із Вільнюса, де він підтвердив лідерам країн-учасників Європейського Союзу своє рішення не підписувати Угоду про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, використовуючи наявні повноваження Президента України та створену ним і його оточенням систему управління, згідно з якою державні, зокрема правоохоронні, органи виконували саме його вказівки, навіть якщо вони грубо порушували вимоги Конституції та законодавства України, з метою перешкодити проведенню зборів, мітингів, демонстрацій, за відсутності рішення суду, що згідно з частиною 2 статті 39 Конституції України є єдиною підставою для обмеження прав громадян на їх проведення, прийняв рішення щодо необхідності здійснення силового розгону учасників мирної акції за євроінтеграцію України, які перебували на Майдані Незалежності в м. Києві.

Реалізацію цього злочинного умислу ОСОБА_11 у вказаний період часу доручив Міністру внутрішніх справ України ОСОБА_12 та Секретарю Ради національної безпеки і оборони України ОСОБА_5 , які входили до кола його найближчого оточення та повинні були самостійно розробити план вчинення злочину і забезпечити його виконання за допомогою наданих їм службових та владних повноважень з використанням підлеглих працівників.

Для реалізації злочинного умислу ОСОБА_11 щодо силового розгону учасників масової акції протесту, яка відбувалась із 22 листопада 2013 року на Майдані Незалежності у м. Києві, ОСОБА_5 залучив заступника Секретаря Ради національної безпеки і оборони України ОСОБА_13 та голову Київської міської державної адміністрації ОСОБА_14 , а ОСОБА_12 - начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві ОСОБА_7 , якому наказав виконувати усі вказівки ОСОБА_13 з цього приводу.

Внаслідок вказаних злочинних дій начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_7 , який діяв за вказівкою ОСОБА_5 та ОСОБА_13 щодо незаконного перешкоджання проведенню мітингу із застосуванням фізичного насильства, а також злочинних дій заступника начальника Головного управління - начальника міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_8 , начальника управління громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_15 , командира ПМОП «Беркут» ОСОБА_9 та інших невстановлених на цей час органом досудового розслідування працівників ПМОП «Беркут», які виконували наказ ОСОБА_7 , за пособництва голови КМДА ОСОБА_14 у період часу з 4 год. 11 хв. до 4 год. 22 хв. 30 листопада 2013 року працівниками міліції та військовослужбовцями ВВ МВС України було незаконно розігнано мітинг громадян, який проходив на Майдані Незалежності в місті Києві, у результаті чого більше 300 учасників акції протесту були витіснені за межі площі і прилеглих вулиць. Крім того, внаслідок протиправного застосування фізичної сили співробітниками ПМОП «Беркут» було заподіяно 85 особам тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та вчинено насильницькі дії, які завдали фізичного болю.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ст. 340, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 365 КК України.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_5 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру від 15.03.2016 у день його складення, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх доказів. Зокрема, вина ОСОБА_5 підтверджується показаннями, що зафіксовані в протоколах допиту потерпілих, свідків, в тому числі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та інших, висновками експертиз, протоколами оглядів та іншими доказами в їх сукупності.

Вперше розшук ОСОБА_5 було оголошено 28.02.2014 начальником Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000037 від 25.02.2014, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27 п.п. 1,5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

26.02.2014 у кримінальному провадженні №0000037 здійснено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

28.02.2014 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва у кримінальному провадженні №0000037 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5

01.03.2014 вказане кримінальне провадження було об`єднано з кримінальним провадженням №0000228.

07.03.2014 у кримінальному провадженні №0000228 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ст. 340, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

23.05.2014 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ст. 340 КК України, за фактом перешкоджання проведенню зборів мітингів, які відбувалися 30.11.2013 на Майдані Незалежності в місті Києві.

10.06.2014 захисником ОСОБА_5 - ОСОБА_17 слідчому вручена заява підозрюваного ОСОБА_5 , у якій він вказав, що інформований про те, що 23.05.2014 складено повідомлення про підозру його у вчиненні злочину, передбаченого ст. 340 КК України, а також, що 28.02.2014 він оголошений у розшук, вважає, що в цьому немає необхідності та він з`явиться до слідчого, він не має намірів переховуватися, має постійне місце проживання на території України, просить розглянути заяву та скасувати постанову про розшук.

Вказана заява ОСОБА_5 слідчим розглянута, та 17.06.2014 йому надано відповідь про те, що 11.06.2014 винесено постанову про припинення його розшуку.

Аналогічну відповідь надано захиснику ОСОБА_5 - ОСОБА_17 , яка також зверталася з клопотанням про припинення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , незважаючи на припинення розшуку на підставі його зобов`язання з`явитися до слідчого, так і не повідомив органу досудового розслідування про своє місцезнаходження та не з`явився до слідчого для участі у необхідних процесуальних діях.

18.06.2014 у кримінальному провадженні № 0000228 було повторно оголошено розшук ОСОБА_5 , який триває до цього часу через те, що ОСОБА_5 продовжує переховуватись.

Слідчий просить надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи, просив його задовольнити, вважаючи, що є достатні та наявні дані, які вказують на наявність підстав для тримання підозрюваного під вартою, а також, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, дослідивши надані матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України клопотання може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою.

Слідчим також подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 2 ст. 187 КПК України, якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі ст. 189 КПК України

З матеріалів доданих до клопотання встановлено, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування на території Російської Федерації.

Зважаючи на наявність достатніх доказів, які доводять підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 365 КК України, переховування його від органів досудового розслідування, з метою запобігання спробам продовжувати злочинну діяльність, перешкоджати встановленню істини у провадженні, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 187, 188, 189, 190 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа не пізніше 36 годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на її затримання з метою приводу.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту:

1) приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду;

2) закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали;

2-1) добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора;

3) відкликання ухвали прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1