Справа №932/4809/22
Номер провадження №1-кс/932/606/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000142 від 28.01.2022 за ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання в якому слідчий просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в реєстрі за реєстровим номером об`єкта нерухомого майна за №2101, яка належить ОСОБА_5 з позбавлення право користування, відчуження та розпорядження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт СПП ДРУП ГУНП в Д/о ОСОБА_6 за фактом того, що встановлено причетність ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

26.11.2019 року державний реєстратор виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району ОСОБА_8 , здійснив реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, квартиру (РНОНМ 101), загальною площею 35,1 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реєстрація права власності відбулась на підставі договору купівлі проваджу №63 від 08.06.1999 року та відповіді КП «ДМБТІ» №14892 від 22.11.2019

В подальшому було здійснено купівлю-продаж вищезазначеної квартири, на підставі довіреності де від імені ОСОБА_9 діяв ОСОБА_7 .

10.09.2019 ОСОБА_9 зареєструвала право власності на квартиру (РНОНМ 101) загальною площею 36,7 кв.м.. за адресою6 АДРЕСА_2 на підставі договору дарування №1703 від 27.05.2010, що має явні ознаки фіктивності.

02.08.2022 державний реєстратор Глеюватської сільської ради ОСОБА_10 наклала обтяження на квартиру (РНОНМ 101) АДРЕСА_3 на підставі рішення Жовтневого районного суду в інтересах ОСОБА_9 .

В ході досудового розслідування в якості свідка допитана ОСОБА_9 , яка повідомила, що жодних з вищезазначених об`єктів нерухомого майна не купувала та не продавала, довіреності не виписувала, ОСОБА_7 не знає та ніколи не бачила, в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська не зверталась.

09.12.2022 постановою слідчого квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 101) визнано речовим доказом.

Слідчий в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України власник майна у судове засідання не викликався.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані додатки до клопотання, вважаю за необхідне клопотання задовольнити за наступних підстав.

Разом із цим, згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із цим, ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приймаючи до уваги, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом по даному кримінальному провадженню, може бути використана, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям, встановленими ст. 98 КПК України.

Виходячи з вищевказаного клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 376 КПК України слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_4 , у вигляді заборони користування, відчуження та розпорядження.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» ця ухвала не підлягає оприлюдненню в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвала слідчого судді є обов`язковою для виконання всіма службовими особами, які здійснюють повноваження суб`єкта державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Невиконання без поважних причин судового рішення тягне відповідальність, установлену Законом.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня

Слідчий суддя ОСОБА_1