Справа № 496/2041/23
Провадження № 1-кс/496/664/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника третьої особи ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000073 від 17.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, видане ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.01.2023 року НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідку військово-лікарської комісії №6/1390 від 31.01.2023 року, видану ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які були виявлені та вилучені 17.03.2023 року, із забороною відчуження, розпорядження та користування, до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

При цьому посилається на те, що 17.03.2023 року до чергової частини Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області надійшло телефонне повідомлення зі служби 102 про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з метою безперешкодного перетину державного кордону надав на паспортний контроль тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку військово-лікарської комісії, з явними ознаками підробки. Даний факт був зареєстрований в ЄО Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеської області №3736 від 17.03.2023 року та відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 від 17.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. В період з 13:54 год по 13:59 год 17.03.2023 року був проведений огляд місця події, за адресою: пункт пропуску «Маяки» траса М-15 49 км автодороги АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, видане ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.01.2023 року НОМЕР_1 та довідку військово-лікарської комісії №6/1390 від 31.01.2023 року, видану ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Беручи до уваги зазначене вище та враховуючи, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище вказаного факту, а також наявністю достатніх підстав вважати, що вилучені документи можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, дізнавач ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Дізнавач СД Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, в пункті 2 клопотання просив розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 - ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. При цьому пояснив, що дізнавачем у клопотанні вказано про те, що вилучені документи мають явні ознаки підробки, але не зазначає, які саме ознаки підробки. Також дізнавач у клопотанні вказує, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідка військово-лікарської комісії містять протиріччя та не узгоджуються між собою, але не вказує, які саме протиріччя і чому документи не узгоджуються між собою, тобто дізнавач зазначив підстави арешту лише узагальнено, тому просив у задоволенні клопотання відмовити.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого представника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 173 ч.2 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як встановлено в судовому засіданні, 17.03.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 внесені відомості про кримінальне правопорушення з наступною фабулою: «17.03.2023 о 12:35 год до чергової частини Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області надійшло телефонне повідомлення від працівника прикордонної служби про те, що 17.03.2023 громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_1 , з метою безперешкодного перетину державного кордону надав на перевірку тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК, видані ІНФОРМАЦІЯ_3 з явними ознаками підробки».

Відповідальність за ч.4 ст. 358 КК України настає за використання завідомо підробленого документа.

В ході огляду місця події 17.03.2023 року за адресою: пункт пропуску «Маяки» траса М-15 49 км автодороги АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, видане ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.01.2023 року НОМЕР_1 та довідку військово-лікарської комісії №6/1390 від 31.01.2023 року, видану ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, при цьому надав на адвокатський запит відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20.03.2023 року № 1182, з якої вбачається, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного від 31.01.2023 року НОМЕР_1 та довідка військово-лікарської комісії №6/1390 від 31.01.2023 року, видані ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно видавалися ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно чинного законодавства України.

В ч.1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що дізнавачем не доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а саме: ч.4 ст. 358 КК України, що передбачено п.3 ч.2 ст. 173 КПК України.

За наведених підстав слідчий суддя вважає, що підстави для задоволення клопотання відсутні.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене, майно, яке було вилучене в ході проведення огляду місця події, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного від 31.01.2023 року НОМЕР_1 та довідка військово-лікарської комісії №6/1390 від 31.01.2023 року, видані ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені та вилучені 17.03.2023 року, підлягає поверненню ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача сектору дізнання Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000073 від 17.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України залишити без задоволення.

Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного від 31.01.2023 року, серії НОМЕР_1 та довідку військово-лікарської комісії № 6/1390 від 31.01.2023 року, видані ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1