Справа № 299/4755/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/664/22 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18.11.2022.

Цією ухвалою обвинувальний акт, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хуст Хустського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України, відомості про які 08.04.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111, повернуто прокурору внаслідок його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що в нього на початку квітня 2022 року, виник намір виїхати на тимчасові заробітки до Чеської Республіки. В той же час у зв`язку з початком збройної агресії Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану на всій території України перетин державного кордону України особами призовного віку від 18 до 60 років, був заборонений. У зв`язку з чим ОСОБА_6 вирішив слідувати до Чеської Республіки через державний кордон України незаконно, в обхід пунктів пропуску через державний кордон України.

Одночасно ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого постійного проживання, наприкінці березня 2022 року придбав у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб особливо небезпечну наркотичну речовину канабіс, обіг якої заборонено, яку вирішив взяти з собою, тобто контрабандним шляхом перемістити її під час незаконного перетинання державного кордону України та слідування до Чеської Республіки, для власного вживання.

З метою контрабандного переміщення через державний кордон України особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу та екстракту канабісу, обіг яких заборонено, що знаходилися у пристрої для куріння наркотичних засобів, 07.04.2022 ОСОБА_6 , перед слідуванням до державного кордону України, будучи за місцем свого проживання, помістив наявні в нього полімерний зіп-пакет, до якого була поміщена наркотична речовина канабіс, та пристрій для куріння наркотичних засобів, в нашаруваннях поверхонь якого знаходився екстракт канабісу, до особистої наплічної сумки синього кольору з надписом «Sport», яку одягнув на себе, намагаючись у такий спосіб приховати контрабандно переміщувану ним наркотичну речовину.

-2-

Надалі, 07.04.2022 ОСОБА_6 з прихованою у власних речах вищевказаною наркотичною речовиною вирушив із місця свого постійного проживання до державного кордону України з Румунією, з метою незаконного його перетинання та контрабандного переміщення наркотичних речовин, які були приховані у його особистих речах, а також подальшого слідування до Чеської Республіки у власних справах.

Однак, ОСОБА_6 свої злочинні дії до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки 07.04.2022 о 21 год 40 хв, діючи на виконання свого злочинного умислу щодо контрабанди наркотичних засобів канабісу та екстракту канабісу, обіг яких заборонено, під час незаконного перетину державного кордону України з Румунією, був затриманий військовослужбовцями Державної прикордонної служби України під час подолання загороджувального паркану в районі прикордонного знаку № НОМЕР_1 відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ), що знаходиться поблизу АДРЕСА_3 (територія Пийтерфолвівської сільської громади). В подальшому відносно ОСОБА_6 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 204-1 КУпАП, та постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15.04.2022 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 КУпАП.

Після затримання ОСОБА_6 було доставлено до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою Закарпатська область Берегівський район, с. Неветленфолу, вул. Заставська, 1, де із сумки синього кольору з надписом «Sport» він добровільно видав військовослужбовцям НОМЕР_2 прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ), полімерний зіп-пакет, до якого була поміщена суха подрібнена речовина рослинного походження світло-зеленого кольору, яка згідно висновку експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 22.04.2022 за № СЕ-19/107-22/2856-ЗЗПРАП є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом масою в перерахунку на суху речовину 1,2656 г. Також ОСОБА_6 добровільно видав пристрій для куріння наркотичних засобів, в нашаруваннях поверхонь якого згідно висновку експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 29.04.2022 за № СЕ-19/107-22/2855-ЗЗПРАП виявлено екстракт канабісу масою в перерахунку на суху речовину 0,1630 г.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 за № 770 «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» канабіс та екстракти канабісу внесені в таблицю № 1 список № 1 «особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено».

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 17.08.2022 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.08.2022, проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_6 , в ході якого на території прибудинкової споруди, на столі було виявлено згорток металевої фольги, металевий предмет - пристрій для куріння та деформовану пляшку. Згідно показань ОСОБА_6 особливо небезпечну наркотичну речовину канабіс, обіг якої заборонено, він придбав та вказані предмети належать йому, використовувалися ним як пристрої для вживання наркотичних засобів. Відповідно до висновку Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 31.08.2022 за № СЕ-19/106-21/7391-НЗПРАП, на поверхнях вищевказаних предметів виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - екстракт канабісу загальною масою 0,3212 г.

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України.

-3-

В ухвалі суду зазначено, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення в частині кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, не містить викладу обставин інкримінованого обвинуваченому стосовно незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали та призначення нового розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що ухвала суду від 18.11.2022 є незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Під час підготовчого засідання не було встановлено таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню цього кримінального провадження до судового розгляду. Складений щодо ОСОБА_6 обвинувальний акт, у супереч наведеним в оскаржуваній ухвалі твердженням, відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а зазначені в ухвалі суду підстави для його повернення прокурору є необґрунтованими. Суддя під час підготовчого засідання вдався до оцінки та дослідження висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, що суперечить вимогам КПК України.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Статтею 291 КПК України передбачені вимоги, які ставляться до обвинувального акту.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема: анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), а також, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Тобто, після отримання обвинувального акту, суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 цього Кодексу, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

-4-

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Нормами ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, підставою для повернення обвинувального акту стало те, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті в частині кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, не містить викладу обставин інкримінованого обвинуваченому незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу, що є істотним недоліком обвинувального акту та впливає на визначеність обвинувачення, є порушенням права на захист та права на справедливий суд.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає, що зі змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_6 вбачається, що такий містить фактичний виклад, зокрема, обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, які прокурор вважає встановленими, де чітко і конкретно вказане місце, час вчинення даного кримінального правопорушення, конкретні дії, які вчинив обвинувачений, а також інші обставини їх вчинення, при цьому конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, які підлягають доказуванню, їх деталізація, викладена у даному обвинувальному акті, достатньо зрозуміла для ефективної реалізації права на захист і фабула обвинувачення в даному випадку є фактичною моделлю вчинення кримінального правопорушення.

Зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта підлягатиме доведенню під час судового розгляду, і у випадку, передбаченому ст. 338 КПК України може бути змінений прокурором. Натомість, повертаючи обвинувальний акт прокурору співставляючи формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України на стадії підготовчого судового засідання. Тобто, суд фактично надав оцінку доведеності обвинувачення, сформульованому в обвинувальному акті прокурором, що має досліджуватись і встановлюватись судом під час безпосередньо здійснення судового провадження, а не на стадії підготовчого засідання.

Обставини які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченої у його вчиненні викладено чітко і конкретно.

-5-

Слід зауважити, що в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 № 5-238кс16 чітко визначено, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Посилання суду першої інстанції на те, що відсутність викладу обставин інкримінованого обвинуваченому незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу у формулюванні обвинувачення в частині кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, як на підставу для повернення прокурору обвинувального акту, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ця обставина не є підставою для повернення обвинувального акту з огляду на вимоги п. 3 ч. 3 ст. 314 та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що питання доведеності кримінального правопорушення, правильності його кваліфікації, в тому числі щодо його об`єктивної та суб`єктивної сторони, суд має вирішувати під час розгляду справи по суті та постановлення вироку в нарадчій кімнаті. За змістом кримінального процесуального закону під час підготовчого засідання суд не дає оцінки фактичним обставинам, доказам та правовій кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного обвинувальним актом, оскільки ці питання вирішуються на стадії судового розгляду та оформляються відповідним судовим рішенням.

Колегія суддів наголошує на тому, що зі змісту п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України вбачається, що суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Під час апеляційного розгляду судом не встановлено таких недоліків, які б перешкоджали суду призначити обвинувальний акт до судового розгляду

Зазначені судом першої інстанції недоліки не є перешкодою для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, оскільки питання щодо доведеності вини і правової кваліфікації дій обвинуваченого, належності чи допустимості доказів з`ясовуються судом і розглядаються при розгляді справи по суті.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вийшовши за межі своїх повноважень на стадії підготовчого судового засідання, надав фактичну оцінку доведеності обвинувачення, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства, не є підставою для повернення обвинувального акту в розумінні положень ст. 314 КПК України, а сам процесуальний документ відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України, складений за результатами досудового розслідування, відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Колегія суддів також констатує, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при

-6-

направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора. Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 273/1053/17).

Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі, передбачені ст. 314 КПК України в частині питань, які відносять до компетенції суду під час проведення підготовчого судового засідання, розпочавши вирішувати питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, що можливо лише під час судового розгляду, під час якого відповідно до ст. 337 КПК України суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта підлягатиме доведенню під час судового розгляду і у випадку, передбаченому ст. 338 КПК України може бути змінений. Натомість, повертаючи обвинувальний акт прокурору співставляючи формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України на стадії підготовчого засідання. Тобто, суд фактично надав оцінку доведеності обвинувачення, сформульованого в обвинувальному акті прокурором, що має досліджуватись і встановлюватись судом під час безпосередньо здійснення судового провадження, а не на стадії підготовчого засідання.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому суд першої інстанції прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору у зазначеному кримінальному провадженні помилково, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, що, як наслідок призвело до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження та потягло порушення принципу дотримання розумних строків.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Пункт 3 частини 1 статті 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, за необхідне застосувати положення ст. 7, 9 КПК України

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

-7-

Колегія суддів вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про його повернення прокурору - скасуванню з призначенням нового розгляду обвинувального акту зі стадії підготовчого засідання.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18.11.2022, якою обвинувальний акт, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України, повернуто прокурору внаслідок його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України,-скасувати і призначити новий розгляд цього обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді