УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 719/231/21

провадження № 51-1259ск23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області

від 19 вересня 2022 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 23 листопада 2022 року,

встановив:

За вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 вересня

2022 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

за ч. 1 ст. 263 КК України - на строк 4 роки; за пунктами 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України

- на строк 10 років. На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Цим же вироком ОСОБА_5 визнано невинуватим в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 296 КК України, та виправдано

у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто

з ОСОБА_5 на їх користь суму завданої моральної шкоди в розмірі 200 000 грн

та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн кожному.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 23 листопада 2022 року зазначений вирок місцевого суду змінено в частині стягнутої моральної шкоди. Визначено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суму завданої моральної шкоди в розмірі 500 000 грн кожному. В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України,

суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 3 зазначеної статті.

Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції, та її думка з приводу участі

у касаційному розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того

чи іншого доказу.

Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не відповідає наведеним положенням процесуального закону.

Зокрема, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник у вступній її частині вказує на оскарження ним вироку суду першої інстанції від 19 вересня 2022 року

та ухвали апеляційного суду від 23 листопада 2022 року, постановлених

щодо ОСОБА_5 , які і просить скасувати у прохальній частині скарги, тоді як

у мотивувальній частині касаційної скарги не погоджується в тому числі з вироком Чернівецького апеляційного суду від 22 листопада 2022 року (копію якого при цьому не додає), чим допустив суперечності. Зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.

Крім того, захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України

про кримінальну відповідальність, як на підставу для скасування оскаржених судових рішень, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень

ст. 413 КПК України не наводить.

Натомість захисник, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається

по суті на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України

не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також касаційна скарга захисника не містить вмотивованих доводів щодо незаконності чи необґрунтованості ухвали апеляційного суду з огляду на положення статей 412-413 КПК України.

До того ж захисник не погоджуючись з оскарженою ухвалою суду апеляційної інстанції в частині вирішення цивільних позовів потерпілих, не обґрунтовує,

які конкретно порушення допустив суд при вирішенні цих позовів.

Окрім цього, вимоги захисника ОСОБА_4 про ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_5 слід визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України та пунктами 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, виправдати його у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

та недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а кримінальне провадження закрити, після часткового скасування оскаржених вироку та ухвали не узгоджуються

з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.

При тому, що ухвалення нового вироку взагалі не входить до повноважень касаційного суду.

Також усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України захисник у скарзі не зазначає, чи бажає

він брати участь у касаційному розгляді.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2022 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 23 листопада 2022 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3