Справа № 626/382/23
Провадження № 1-кп/626/175/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноград в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0001088 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Мерефа Харківської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, у військовому званні "сержант" старший стрілець 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений 09.06.2022 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч.2,3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, у військовому званні "сержант", перебуваючи на посаді старшого стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, без наміру її проходження у майбутньому, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України "Про оборону України", ст.ст. 1,2,24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст.ст.11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 28 серпня 2022 року вчинив дезертирство, тобто самовільно залишив місце служби в м.Красноград Харківської області.

У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, дати пояснення погодився. Не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та показав, як викладено вище, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Просив суворо його не карати, врахувати, що він має матір похилого віку, розкаявся у скоєному.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення і кваліфікує його дії за ч.4 ст.408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.4 ст.408 є особливо тяжким.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 за місцем несення служби характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, вироком Нововодолазького районного суду Харківської області 09.06.2022 року засуджений за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, яке було висловлене у критичному ставленні до своєї протиправної поведінки. Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, з врахуванням тяжкості вчиненого, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих покарання обставин, позиції сторони обвинувачення висловлену під час судових дебатів, в межах санкції ч.4 ст.408 КК України. За таких обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 мінімальний строк позбавлення волі за ч. 4 ст. 408 КК, встановлений санкцією за даний злочин. Таке покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно правової позиції, викладеної у п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі призначення покарання за кількома вироками суд на підставі ст.71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, приєднує повністю або частково покарання (або його невідбуту частину), яке було призначене за попереднім вироком.

Як передбачено ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 09.06.2022 року за ч.2, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Обвинувачений до повного відбуття покарання за попереднім вироком вчинив новий злочин. Тому суд вважає вірним, на підставі ст.71 КК України, що до покарання призначеного за новим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 квітня 2023 року, необхідним є вважати продовженою дію запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання суд вважає правильним рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.408 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання за даним вироком приєднати ОСОБА_4 , частково покарання, призначене за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 09 червня 2022 року, яким його було засуджено за ч.2, ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, у виді 1 місяця позбавлення волі.

За сукупністю вироків визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня його фактичного затримання 20 грудня 2022 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.

Головуюча ОСОБА_1