Справа № 359/6538/22
Провадження № 1-кп/359/579/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі з технічною фіксацією справу по обвинувальному акту в кримінальному провадженні №0001018, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2021 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Берегово Закарпатської області, громадянина України, маючого на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 , м.т. НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

в с т а н о в и в :
08.09.2021 приблизно о 7 год. 54 хв. ОСОБА_4 рухався на велосипеді по тротуару вул.Київський шлях в м.Бориспіль біля будинку 71 в напрямку вул.Європейської.

В цей час назустріч ОСОБА_4 по умовній лінії його руху біля будинку 71 вул. Київський шлях в м. Бориспіль рухалась на велосипеді ОСОБА_6 , 2011 року народження, в напрямку Бориспільського академічного ліцею імені А.Федорчука по вул. Робітничій, 30 в м. Бориспіль.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він рухається на велосипеді в напрямку малолітньої дитини, яка в свою чергу їде на велосипеді йому назустріч, через що виникла аварійна ситуація з небезпекою спричинення дитині тілесних ушкоджень, передбачав можливість зіткнення та настання зазначених суспільно-небезпечних наслідків, але не вжив заходів до їх відвернення, не змінив напрямок руху або не зупинився, а легковажно розраховував на їх відвернення, вважаючи, що зазначені заходи застосує ОСОБА_6 .

При цьому, ОСОБА_4 також усвідомлював, що ОСОБА_6 , 2011 року народження, внаслідок малолітнього віку, недостатнього життєвого досвіду та недостатньо розвинутої реакції на раптову небезпеку у порівнянні з дорослою людиною, не може вчасно зреагувати на аварійну ситуацію та вчинити дії по її відверненню.

Внаслідок бездіяльності ОСОБА_6 , яка через малолітній вік не могла вжити заходів, щоб запобігти настанню суспільно-небезпечних наслідків для неї, та бездіяльності ОСОБА_4 , який легковажно розраховував на те, що ОСОБА_6 не отримає травм, відбулось зіткнення його велосипеду з велосипедом ОСОБА_6 , від якого ОСОБА_6 впала на бруківку на задню частину тіла та голови.

Внаслідок вказаних необережних дій ОСОБА_4 . ОСОБА_6 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у виді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння черепа (перелом по лямбдовидному шву) та забоєм головного мозку, епідуральних гематом потиличних ділянок, підапоневротичних гематом в тім`яних ділянках та лівої потиличної ділянки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ст.128 КК України визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному та дав згоду слухати справу у відповідності до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки ним та іншими учасниками провадження жодним чином не оспорюються ті обставини, які викладені в обвинувальному акті. При цьому суду показав, що на початку вересня 2021 року вранці він їхав на велосипеді по тротуару вул.Київський шлях в м.Бориспіль біля будинку 71 в напрямку вул.Європейської. Йому назустріч рухалась на велосипеді ОСОБА_6 , і він не зміг уникнути з нею зіткнення, в результаті чого дівчинка впала з велосипеда на бруківку на задню частину тіла та голови.

Приймаючи до уваги повне визнання своєї вини обвинуваченим, суд, за пропозицією прокурора та за згодою обвинуваченого, керуючись ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив допитати обвинуваченого та дослідити матеріали справи, які характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів. При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченим цих обставин, добровільність його позиції та роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оцінюючи в сукупності установлені і перевірені в судовому засіданні докази по справі, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.

Своїми діями, які виразилися у необережному тяжкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст.128 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 66 КК України, є щире каяття. Обставин, що обтяжують його покарання, згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що, відповідно до ст.12 КК України, дане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, а також характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, наявність на утриманні малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати у виді громадських робіт, вид якого передбачений санкцією ст.128 КК України.

В ході розгляду кримінального провадження законним представником потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якого останній просить стягнути з обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в розмірі 7202,34 грн. та моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн.

Обвинувачений в судовому засіданні цивільний позов визнав в частині завданої матеріальної шкоди. Щодо моральної шкоди, зазначив, що не має фінансової можливості відшкодувати таку суму.

Сума завданого збитку відповідає фактичній сумі завданої матеріальної шкоди, що підтверджено відповідними копіями квитанцій.

Відповідно до ч. 2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню.

Щодо вирішення заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 зазнала емоційного стресу, фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я. На даний час дитина має проблеми зі здоров`ям, її турбує головний біль, у зв`язку з чим остання вимушена проходити додаткове лікування та реабілітацію. Дана подія негативно вплинула на її життя, емоційний стан, зосередженість та рухливу діяльність.

З урахуванням характеру й обсягу фізичних та моральних страждань потерпілої, тяжкості вимушених змін у її житті, часу та зусиль направлених для їх відновлення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про те, що компенсація моральної шкоди, повинна бути визначена в грошовій сумі у розмірі 50 000 гривень. При цьому суд також враховує,що батьками потерпілої не вжито жодних заходів про забезпечення безпеки при користування велосипедом ( як то шолом, наколінники, підлокітники тощо).

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів у справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373 -376 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Строк відбування покарання рахувати з початку безпосереднього виконання громадських робіт.

Після набрання вироком суду законної сили ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язаний з`явитись до органу пробації за місцем проживання, стати на облік та отримати направлення для відпрацювання громадських робіт.

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду в розмірі 7202 (сім тисяч двісті дві) гривні 34 копійки та моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили, а саме: 1) велосипед «Sparto» чорного кольору з зеленими вставками, що переданий на відповідальне зберігання законному представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_5 залишити у власності ОСОБА_5 ; 2) велосипед чорного кольору марки «Discovery» - повернути ОСОБА_4 (зважаючи, що розписка про отримання ОСОБА_4 даного велосипеда на відповідальне зберігання в матеріалах справи відсутня).

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1