Справа № 336/5589/22
Провадження № 1-кп/336/421/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2023 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі сторін кримінального провадження

сторона обвинувачення: прокурор Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2022 року №0000060 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Оріхів Запорізької області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, має п`ятьох дітей, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

19.02.2022 року, близько 21:00, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дії та бажаючи настання наслідків, шляхом вільного доступу, через незачинену хвіртку воріт проник на територію двору звідки здійснив крадіжку велосипеду марки «Україна», належного ОСОБА_5 , вартістю 2116,67 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням в інше сховище.

Прокурор зазначила, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення знайшли своє підтвердження в повному обсязі, його покази є аналогічні до фабули обвинувачення, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст.185 КК України, кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченого повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами. Прокурор зазначила, що відносно обвинуваченого доцільно обрати покарання в межах санкції статті кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, а саме за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Прокурор також зазначила, що з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, щодо призначення обвинуваченому покарання без ізоляції від суспільства, а тому вважає про можливість виправлення обвинуваченого, за умови звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Потерпілим було подано заяву про проведення розгляду кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні та під час судового розгляду у його відсутність, матеріальні збитки відшкодовано, претензій не має, цивільного позову заявляти не буде.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення, щиро розкаявся у скоєному, про свій вчинок шкодує, в подальшому не вчинятиме нових правопорушень, просить його суворо не карати.

Зважаючи на послідовність показань ОСОБА_4 , суд вважає ці показання достовірними.

Пояснення обвинуваченого підтверджують, що саме внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому було заподіяно матеріальну шкоду.

Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх наявними долученими доказами, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням в інше сховище.

Визнання обвинуваченим своєї вини, свідчить про те, що він усвідомив суспільно-небезпечний характер своїх дій, визнання ним своєї вини також свідчить про його бажання нести відповідальність за вчинене.

Суд, ухвалюючи по справі рішення, керується нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав для його ухвалення.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист; юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний суворо додержуватись закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При ухваленні вироку відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950), яка згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43).

Також суд при постановленні вироку приймає до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» п.86).

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч.ч.1,3 ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обвинувачений обставини вчинення кримінального правопорушення, не оспорює вважає, що вони встановлені в повному обсязі, в суді свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, дослідивши обставини справи кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд по даному кримінальному провадженню, вирішуючи питання призначення покарання ОСОБА_4 вирішує питання призначення йому покарання у межах, установлених у санкції ч. 3 ст.185 КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини кримінального кодексу, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також враховуючи те, що йому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

При цьому, суд враховує те, що ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Призначаючи покарання відносно обвинуваченого, судом враховано особа обвинуваченого.

Судом, відповідно до ст.66 КК України, прийняті до уваги обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке виражається в активній участі та усунення заподіяної шкоди.

Окрім цього, враховується як така на підставі ч.2 ст.66 КК України, є вчинення винним правопорушення вперше. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам дано роз`яснення, відповідно до якого особам, які вперше вчинили злочини, доцільно призначати менш суворе покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, є вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

При обранні міри покарання ОСОБА_3 суд керується вимогами Постанови пленуму Верховного суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якою передбачено, що при призначенні покарання за сукупністю злочинів судам необхідно поряд з роз`ясненнями, зазначеними у цій постанові, враховувати роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року N7 "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога не перебуває, має п`ятьох дітей, міцні соціальні зв`язки.

Правопорушенням заподіяну шкоду усунуто, речові докази, які постановою про визнання речових доказів визнано речовими доказами, приєднано до матеріалів кримінального провадження та передано згідно розписок на зберігання потерпілому.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе при застосуванні до нього покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Разом з тим, враховуючи дані особи обвинуваченого ОСОБА_4 , той факт, що він провину свою визнав та розкаявся, з урахуванням сукупності пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, та інші обставини справи, суд вважає що його можливо звільнити від покарання з випробуванням в силу ст.75 КК України.

У випадку застосування ст.76 КК України до обвинуваченого, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Питання про долю речових доказів і документів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження і таке питання потрібно вирішити в порядку ст.100 КПК України - залишити у власності власників речові докази, а інші докази які були долучені до матеріалів кримінального провадження, у подальшому слід зберігати при матеріалах справи.

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України. Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст.7,8,9,22,30-33,84-86,110,318,319,349,369-371,373,374,376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк 1 (один рік), якщо він протягом цього терміну не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань за місцем проживання, роботи засудженого.

Заходи забезпечення не застосовувались.

Речові докази: велосипед «Україна» залишити у власності ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи 377,56 грн.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1