Справа № 642/1703/22
Провадження № 1-кп/642/478/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2022 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження, відповідно до ст.ст. 381, 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у рамках кримінального провадження № 0000519 від 15.11.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Харківської області, Дергачівського району, смт. Слатине, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

04.11.2008 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі;

07.11.2012 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років та 2 місяців позбавлення волі;

05.08.2016 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

09.08.2021 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту;

23.10.2021 Дергачівським районним судом Харківської області за ст. 395, 71, 70 ч. 4 КК України до 7 місяців позбавлення волі, звільнений 13.05.2022 з державної установи «Темнівська виправна колонія № 100» за відбуттям строку покарання;

29.06.2022 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 125 КК України до 2 років обмеження волі, в силу ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України -

ВСТАНОВИВ:
14 листопада 2022 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився у будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник словесний конфлікт з раніше знайомим йому потерпілим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин.

В ході конфлікту діючи умисно, маючи прямий умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в положенні стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_3 схопив потерпілого ОСОБА_4 за верхній одяг, від чого потерпілий присів, та в цей момент ОСОБА_3 наніс потерпілому ОСОБА_4 удари кулаками обох рук в ділянку голови, а саме: один удар в ділянку лобу, два удари в ділянку правої та лівої скроні, та один удар в тім`яну ділянку голови, на що потерпілий намагаючись захищатися, почав своєю правою та лівою рукою закривати своє обличчя. Після чого ОСОБА_3 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, тримаючи у своїй правій руці ніж, лезом до низу, клинок ножа перебував у вертикальному положенні наніс один удар ножем у ділянку лівого плеча по зовнішній поверхні у нижній третині потерпілому ОСОБА_4 .

Внаслідок вказаних дій у гр. ОСОБА_4 відповідно до висновку експерта «КЗОЗ ХОБСМЕ» № 09-1307/2022 від 18.11.2022, мають місце наступні тілесні ушкодження: колото-різана рана та розлита гематома на лівому плечі. Дана рана утворилась від одного ударно-травматичного впливу гострим предметом, що володіє колючо-ріжучими властивостями. Гематома ж в цій ділянці, ймовірніше за все, є наслідком пошкодження судин по ходу раньового каналу. Дане ушкодження могло бути отримане в строк не пізніше дати звернення в лікувальну установу, де й було встановлено. Садна в лівій скроневій ділянці, в лобній ділянці праворуч, на правому передпліччі по зовнішній поверхні, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за 2-4 доби до огляду. Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкоджень, а також стадією загоєння саден. За ступенем тяжкості встановлене колото-різане поранення в ділянці лівої верхньої кінцівки гр-на ОСОБА_4 належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1.а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Садна на тілі гр-на ОСОБА_4 викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Разом з тим, зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності, обвинувачений ОСОБА_3 , представлений захисником адвокатом ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку, а потерпілий ОСОБА_4 надав заяву, в якій не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному порядку. А тому суд, за клопотанням прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 , що регламентоване ч. 1 ст. 302 КПК України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 скоїв кримінальние правопорушення - проступок та кваліфікує його дії відповідно за ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття .

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації, але за місцем реєстрації не проживає, має місце проживання, не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх осіб не має.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, а саме у виді обмеження волі.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений 29.06.2022 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 125 КК України до 2 років обмеження волі, в силу ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 2 п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, зокрема, вважається покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням.

За змістом ч. 3 ст. 78 КК України, у разів вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст. 71,72 КК України.

Кримінальні правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_3 вчинив після ухвалення вказаного вироку суду, в період іспитового строку, тому йому належить частково приєднати невідбуте покарання за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 373-374, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 29.06.2022 року, та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази:

-Ніж з РБК, який поміщений у картонний коробок, який зберігається у камері зберігання речових доказів ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області (квитанція № 3294) знищити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.

Відповідно до положень ч.1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1