ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/22/23 Справа № 202/5317/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

третьої особи, щодо майна

якої вирішується

питання про арешт ОСОБА_6 ,

представника третіх осіб,

щодо майна яких вирішується

питання про арешт адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000396 17 червня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року задоволено клопотання прокурора групи прокурорів прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_9 та накладено арешт на земельні ділянки із кадастровими номерами: :02:006:0025; :02:006:0029; :02:006:0023; :02:006:0040; :02:006:0038; :02:006:0042; :02:006:0026; :02:006:0046; :02:006:0024; :02:006:0037; :02:006:0031; :02:006:0043; :02:006:0030; :02:006:0027; :02:006:0033; :02:006:0041; :02:006:0028; :02:006:0036; :02:006:0032; :02:006:0044; :02:006:0034; :02:006:0035; :02:006:0039, власником якого є Чернеччинська сільська об`єднана територіальна громада, заборонивши відчуження вказаних земельних ділянок, а також заборонивши будь-яким особам (державним реєстраторам, нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаних земельних ділянок; заборонивши державним та приватним органам, установам, підприємствам та організаціям розпоряджатися ними будь-яким чином, у тому числі вчиняти будь-які дії, пов`язані з видачею чи реєстрацією документів, виділом, поділом, реєстрацією та перереєстрацією прав власності на вказані земельні ділянки; заборонивши державним кадастровим реєстраторам вчиняти будь-які щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо вказаних земельних ділянок, а також накладено арешт на житлові будинки за адресами:

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41966734), власником якого зазначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41966352), власником якого зазначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41965917), власником якого зазначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41965275), власником якого зазначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41963701), власником якого зазначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41850045), власником якого зазначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41849726), власником якого зазначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41849414), власником якого зазначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41849068), власником якого зазначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 418487713), власником якого зазначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41848460), власником якого зазначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41848141), власником якого зазначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41962832), власником якого зазначений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41962119), власником якого зазначений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41961505), власником якого зазначений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41961062), власником якого зазначений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41960588), власником якого зазначений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41847675), власником якого зазначений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41847338), власником якого зазначений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41847063), власником якого зазначений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41846762), власником якого зазначений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41846198), власником якого зазначений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 41845864), власником якого зазначений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2

із забороною відчуження вказаного майна, забороною будь-яким особам (державним реєстраторам, нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна та забороною державним та приватним органам, установам, підприємствам та організаціям розпоряджатися ними будь-яким чином, у тому числі вчиняти будь-які дії, пов`язані з видачею чи реєстрацію документів, реєстрацією та перереєстрацією прав власності на вказані житлові будинки, а саме на житлові будинки за вказаними в оскаржуваній ухвалі суду адресами.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що клопотання прокурора групи прокурорів прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000396 є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню, оскільки застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на об`єкти нерухомості, які також є об`єктами злочину та визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження, необхідне з метою забезпечення збереження цих речових доказів, а саме з метою запобігання можливості подальшого їх незаконного відчуження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги адвокат вказує на те, що санкція ч.2 ст.364 КК України, за якою ведеться досудове розслідування, в рамках якого було накладено арешт, не передбачає спеціальну конфіскацію. Звертає увагу, що арешт накладено на приватну власність, а саме житлові будинки, що позбавляє права ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розпоряджатись, користуватись своєю приватною власністю. Вважає, що житлові будинки та земельні ділянки, на яких вони розташовані, не можуть розглядатись як доказ кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, оскільки таке майно не відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, вони не є знаряддям вчинення правопорушення, не зберегли на собі його сліди та не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати ухвалу слідчого судді, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950), учасником яких є Україна.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Так, положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи, або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як слідує з матеріалів провадження, у провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000396 17 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що група осіб, організаторами якої є ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , за попередньою змовою на початку 2021 року на території с.Гупалівка Магдалинівського району Дніпропетровської області за підробленими документами заволоділи рядом земельних ділянок з розташованими на них об`єктами нерухомості.

Також встановлено, що 29 квітня 2021 року ОСОБА_8 надав приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_13 свідоцтва на право приватної власності на житлові будинки, серія та номер: 638, видані 11.08.1997 року, видавник: Магдалинівська районна рада, підписант: секретар виконкому ОСОБА_14 , на підставі яких в подальшому нотаріусом було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та визначено власника житлових будинків, розташованих за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , в особі ОСОБА_8 .

Цього ж дня ОСОБА_8 надав приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_13 свідоцтво на право приватної власності на житловий будинок, серія та номер: 639, видане 11.08.1997 року, видавник: Магдалинівська районна рада, підписант: секретар виконкому ОСОБА_14 , на підставі якого в подальшому нотаріусом було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та визначено власника житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , в особі ОСОБА_8 .

11 травня 2021 року ОСОБА_8 надав приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_13 свідоцтва на право приватної власності на житлові будинки, серія та номер: бн, видані 16.09.2002 року, 09.10.2001 року, 13.11.2001 року (2 шт), 11.12.2002 року, видавник: Гупалівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, підписант: голова Гупалівської сільської ради ОСОБА_15 , на підставі яких в подальшому нотаріусом було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та визначено власника житлових будинків, розташованих за адресою: АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_10 , в особі ОСОБА_8 .

29 квітня 2021 року ОСОБА_6 надав приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_13 свідоцтва на право приватної власності на житлові будинки, серія та номер: 779-р, видані 10.10.1997 року, видавник: Магдалинівська районна рада, підписант: секретар виконкому ОСОБА_14 , на підставі яких в подальшому нотаріусом було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та визначено власника житлових будинків, розташованих за адресами: АДРЕСА_11 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , в особі ОСОБА_6 .

11 травня 2021 року ОСОБА_6 надав приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_13 свідоцтва на право приватної власності на житлові будинки, серія та номер: бн, видані: 04.09.2002 року (2 шт), 16.09.2002 року, 19.02.2002 року (2 шт), видавник: Гупалівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, підписант: голова Гупалівської сільської ради ОСОБА_15 , на підставі якого в подальшому нотаріусом було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та визначено власника житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_14 в особі ОСОБА_6 .

Під час проведення слідчих (розшукових) дій було опитано ОСОБА_16 , яка повідомила, що її чоловік ОСОБА_17 ніколи не працював на посаді секретаря виконкому Магдалинівської ради народних депутатів Дніпропетровської області. Підписи, відображені в свідоцтвах на право приватної власності на житлові будинки, розташовані в с.Гупалівка, виконані не рукою ОСОБА_17 та йому не належать. Також відповідно до пояснення ОСОБА_18 встановлено, що її покійний чоловік ОСОБА_19 дійсно працював на посаді голови Гапулівської сільської ради, однак підписи, відображені в свідоцтвах на право приватної власності на житлові будинки, розташовані в с.Гупалівка, виконані не рукою ОСОБА_19 та йому не належать.

Одночасно з цим встановлено, що ОСОБА_17 звільнений з посади секретаря виконкому Магдалинівської районної Ради народних депутатів 03 січня 1996 року, а свідоцтва про право власності на житлові будинки, які стали підставою для реєстрації права власності, видані 10 жовтня 1997 року за підписом останнього як секретаря виконкому.

За результатами проведення слідчих (розшукових) дій виявлено невідповідність інформації що зазначена в реєстраційних картах вищезазначених свідоцтв на право приватної власності, що були надані ОСОБА_8 та ОСОБА_6 приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_13 , інформації, що зазначена в реєстровій книзі № 3 с.Гупалівка. Так, відповідно до пояснень, наданих начальником КП «Магдалинівське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_11 після ознайомлення з інформацією, внесеною до реєстрової книги № 3 с.Гупалівка, було виявлено невідповідність з реєстраційними картами вищезазначених свідоцтв на право приватної власності на житлові будинки.

За аналогічною схемою вказаними особами зареєстровано право власності також на інші об`єкти нерухомого майна.

Після реєстрації вказаних у клопотанні прокурора житлових будинків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 звернулись до ФОП ОСОБА_20 із клопотанням про розробку технічної документації про відведення земельних ділянок у власність, на яких знаходяться вищевказані житлові будинки. За результатами розроблення технічної документації в ДЗК на теперішні час сформовано наступні земельні ділянки із кадастровими номерами: :02:006:0025; :02:006:0029; :02:006:0023; :02:006:0040; :02:006:0038; :02:006:0042; :02:006:0026; :02:006:0046; :02:006:0024; :02:006:0037; :02:006:0031; :02:006:0043; :02:006:0030; :02:006:0027; :02:006:0033; :02:006:0041; :02:006:0028; :02:006:0036; :02:006:0032; :02:006:0044; :02:006:0034; :02:006:0035; :02:006:0039.

Постановою прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області від 10 вересня 2021 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000396 земельні ділянки із кадастровими номерами: :02:006:0025; :02:006:0029; :02:006:0023; :02:006:0040; :02:006:0038; :02:006:0042; :02:006:0026; :02:006:0046; :02:006:0024; :02:006:0037; :02:006:0031; :02:006:0043; :02:006:0030; :02:006:0027; :02:006:0033; :02:006:0041; :02:006:0028; :02:006:0036; :02:006:0032; :02:006:0044; :02:006:0034; :02:006:0035; :02:006:0039, а також житлові будинки за вказаними у постанові адресами.

Слідчий суддя, враховуючи те, що зазначене майно визнано речовим доказом, наклав на них арешт.

З такими висновками слідчого судді неможливо погодитись.

Так, зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до вимог ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч.6 ст.170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Вирішуючи по суті клопотання прокурора слідчий суддя не взяв до уваги, що воно не відповідає вищезазначеним вимогам закону.

З тексту клопотання вбачається, що воно складається зі скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилання на положення ст.170 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

Також, клопотання слідчого містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно процесуального закону, з яких не вбачається за можливе встановити, чи є предмет арешту об`єктом кримінально караних дій, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В клопотанні прокурора належним чином необґрунтована необхідність арешту майна, оскільки до клопотання не додано належним чином посвідчених документів, які підтверджують право власності на житлові будинки, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майном, при цьому надані прокурором копії свідоцтв на право приватної власності на житлові будинки датовані 1997 роком.

Крім того, у клопотанні прокурора хоча і зазначено, що земельні ділянки, що належить арештувати, знаходяться на території Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади та перебувають у комунальній власності, однак не надано документів, які підтверджують вказані обставини.

На переконання суду апеляційної інстанції, способи накладання арешту на майно, зазначені у клопотанні прокурора, викладено не чітко зі ст. 170 КПК України.

В порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні прокурора також не зазначено, яким чином земельні ділянки та житлові будинки, що належить арештувати, можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому зазначені обставини підлягають не тільки зазначенню в клопотанні, а й обов`язковому доведенню слідчим, прокурором при судовому розгляді клопотання та мають бути перевірені та дослідженні слідчим суддею при вирішенні клопотання про арешт майна.

Клопотання прокурора не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні.

Також, із зазначених у клопотанні прокурора фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування, слідує, що заволодіння земельними ділянками державної та комунальної власності відбулось шляхом підроблення відповідної документації, однак на момент звернення до суду першої інстанції та на час апеляційного перегляду матеріали провадження не містять відомостей про проведення відповідних експертиз щодо встановлення факту підроблення вказаної документації.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що заборона або обмеження розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, про що зазначено в ч. 11 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, доказів дійсності існування обставин, про які йдеться в ч. 11 ст. 170 КПК України, матеріали провадження не містять.

Таким чином, аналіз матеріалів провадження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції показав, що клопотання та долучені до нього матеріали не відповідають вимогам ч.2 ст.171 КПК України, оскільки не підтверджують підстави, мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК Украіни слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Як слідує з матеріалів судового провадження, слідчий суддя наведеної норми закону не дотримався, при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, а відтак прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

За таких обставин апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді незаконною і невмотивованою та приходить до висновку про те, що при розгляді клопотання та постановленні ухвали були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлювали прийняття законного та обґрунтованого рішення, та які, у відповідності до вимог ст.ст.409 та 412 КПК України, є підставою для його скасування.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги невідповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК України, які не були усунуті слідчим суддею в порядку ч. 3 ст. 172 КПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді скасуванню, з прийняттям нової про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків з підстав його невідповідності вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року про накладення арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000396 17 червня 2021 року скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання прокурора групи прокурорів прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4