Справа № 351/2404/21
Провадження № 11-кп/4808/433/22
Категоріяст. 162 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
його захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
її представника ОСОБА_10 ,
розглянувши у кримінальному провадженні №0000068 апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Снятинського районного суду від 14 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого
засуджено за ст. 162 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, з покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 та ч. 3 п. 2 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково, постановлено стягнути на її користь 8 000,00 гривень моральної шкоди. В решті позову відмовлено.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.
26.03.2021 біля 16:00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи за своїм місцем проживання в будинку АДРЕСА_1 , вирішив незаконно проникнути до частини житлового будинку, яка за рішенням суду належить його сестрі ОСОБА_9 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на порушення недоторканості житла, обвинувачений ОСОБА_7 , висловлюючи в грубій формі погрози щодо заподіяння шкоди її здоров`ю, за допомогою господарської сокири демонтував дерев`яну перегородку у будинку та проник всередину кімнати житлового будинку потерпілої, чим порушив гарантоване їй статтею 30 Конституції України право на недоторканість житла.
В апеляційних скаргах:
-обвинувачений ОСОБА_7 оскаржує вирок суду, вказує, що він до кімнати, яка належить потерпілій не заходив, майно не пошкоджував, про розподіл майна не знав, оскільки не був присутній коли приїжджали державні виконавці. З рішенням суду про розподіл будинку не згідний, оскаржував в апеляційному порядку. Також зазначив, що зруйнував перегородку у коридорі, оскільки вона перешкоджала йому зайти у його кімнату будинку. Суд не бере до уваги, що потерпіла також порушує його право на житло.Просить вирок суду скасувати, його виправдати;
-прокурор оскаржує вирок суду через м`якість призначеного судом покарання, вважає, що суд безпідставно застосував до обвинуваченого ст. 75 КК України. Також суд, не встановив пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. На його думку, в матеріалах справи відсутні дані, які б давали підстави для призначення ОСОБА_7 покарання з випробуванням. Під час розгляду справи в апеляційному суді просить дослідити характеризуючі дані про обвинуваченого. Просить скасувати вирок в частині призначеного судом покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ст. 162 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. В решті вирок залишити без змін.

В апеляційній інстанції:

-обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали його апеляцію, просять вирок скасувати, його виправдати, апеляцію прокурора вважають необґрунтованою;
-прокурор підтримав прокурорську апеляцію, просить вирок скасувати, постановити новий і призначити обвинуваченому реальне позбавлення волі, апеляцію обвинуваченого вважає безпідставною;
-потерпіла ОСОБА_11 та її представник визнали апеляцію обвинуваченого необґрунтованою, підтримують апеляційні доводи прокурора, просять їх задовольнити.
З`ясувавши обставини провадження, заслухавши позицію сторін, проаналізувавши апеляційні доводи та матеріали справи, колегія суддів вважає, що подані апеляції не підлягають задоволенню.
Вирок суду відповідно до ст. 370 КПК України та ст.ст. 50, 65 ККУ має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, а призначене обвинуваченому покарання законним й справедливим. Оскаржений вирок щодо ОСОБА_7 відповідає вказаним вимогам закону, підстав для його скасування чи зміни апеляційним судом не встановлено.

Всі апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про недоведеність його вини спростовуються наведеними у вироку доказами, яким суд дав правильну правову оцінку.

Доводи прокурора про м`якість покарання ОСОБА_7 не є обґрунтованими й невмотивованими, тому не підлягають задоволенню.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується такими наведеними у вироку доказами.

Сам обвинувачений визнає, що він зруйнував перегородку у будинку, рішення суду про його поділ не визнає.

Потерпіла ОСОБА_9 підтвердила, що обвинувачений незаконно проник до її частини будинку, яка їй належить за рішенням суду і зруйнував перегородку. В присутності працівників виконавчої служби вона винесла із своєї кімнати будинку речі обвинуваченого, які він незаконно туди заніс.

Показання потерпілої підтвердили свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_13 про те, що бачили як обвинувачений руйнував перегородку в будинку потерпілої, погрожував їй.

Свідок ОСОБА_14 ствердив, що він за проханням потерпілої споруджував вказану перегородку в її будинку після її зруйнування обвинуваченим. Зазначив, що у кожній із поділених частин був окремий вхід.

Свідок ОСОБА_15 показала, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 триває конфлікт щодо спадкового майна та є рішення суду. Зі слів потерпілої їй відомо, що у будинку було встановлено дерев`яну перегородку, яка на даний час відсутня.

Свідок ОСОБА_16 , як державний виконавець, підтвердив, що займався виконанням рішення суду у цій справі, замість зруйнованої обвинуваченим перегородки було споруджено нову, про що він склав акт про виконання рішення суду.

Свідок ОСОБА_17 підтвердила, що потерпіла через погрози обвинуваченого часто ночувала в неї. Зі слів потерпілої в останньої з обвинуваченим виникають часті суперечки щодо користування житловим будинком.

Із протоколу огляду місця події від 10.07.2021р. слідує, що в будинку потерпілої були виявлені залишки зруйнованої перегородки та з кімнати потерпілої було вилучено сліди пальців рук, які за висновком висновку експерта від 01.11.2021р. №СЕ-19/109-21/11339-Д належать обвинуваченому.

З переглянутого судом відеозапису події слідує, що ОСОБА_7 за допомогою сокири розбиває встановлену огорожу, в цей час потерпіла телефонує до поліції. Ці обставини підтверджуються наведеними вище доказами.

Суд взяв до уваги дані постанови Снятинського районного суду від 10.06.2021 про те, що ОСОБА_7 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно потерпілої сестри ОСОБА_9 .

Оцінивши перелічені докази в сукупності, суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого за ст.162 ч.2 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у незаконному проникненні до житла особи з погрозою застосування насильства.

Апеляційні доводи обвинуваченого про недоведеність його вини колегія суддів відхиляє як необґрунтовані і направлені на уникнення відповідальності.

Посилання обвинуваченого на те, що він не знав про судовий поділ спадкового будинку, спростовуються наведеними вище доказами та даними акту державного виконавця від 11.08.2020р., складеного у присутності працівників поліції та Княженського сільського голови про те, що ОСОБА_7 був повідомлений про дату і час примусового виконання рішення суду щодо розподілу будинку.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає ст.65 КК України, є законним й справедливим.

Врахувавши всі обставини провадження, дані про особу винного, його характеристику, висновок органу пробації, суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість умовного звільнення його від відбування позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік на підставі ст. 75 ККУ, якщо він не порушить умови такого звільнення.

Цивільний позов вирішено відповідно до чинного законодавства, ніким по суті не оспорюється.

Апеляційні доводи прокурора про безпідставність застосування до покарання обвинуваченого ст. 75 ККУ колегія суддів відхиляє через необґрунтованість й невмотивованість. Обвинувачений по суті визнає певні фактичні обставини справи, але помилково не визнає себе винним, не погоджується з рішенням суду про поділ будинку. Ці обставини суд першої інстанції обгрунтовано не визнав перешкодою для ст. 75 ККУ. Суд у вироку навів ряд даних й обставин на доцільність застосування ст. 75 ККУ. Таке умовне звільнення обвинуваченого від відбування позбавлення волі є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Їх порушення з боку обвинуваченого може бути підставою для скасування його умовного звільнення від реального покарання.

Таким чином колегія суддів залишає подані апеляції без задоволення, вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора залишити без задоволення, вирок Снятинського районного суду від 14 липня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4