ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/454/18 Номер провадження 11-кп/814/211/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 03 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 26.03.2020 вироком Машівського районного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, згідно ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

відмовлено в задоволенні подання Карлівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про звільнення від покарання.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що обов`язковою передумовою звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку є не вчинення ним злочину протягом іспитового строку, однак ОСОБА_7 не виконав цих вимог, оскільки у період іспитового строку вчинив новий злочин за який був засуджений.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його від покарання призначеного вироком Машівського районного суду Полтавської області від 26 березня 2021 року.
Посилається на незаконність судового рішення через порушення презумпції невинуватості, оскільки він з дня звільнення по теперішній час до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, а вирок Карлівського районного суду від 09.08.2021 не набрав законної сили, оскільки на нього подано апеляційну скаргу.
Також посилається на те, що на час вчинення інкримінованого злочину ст. 91 КК України не містила заборони зняття судимості при вчинення особливо тяжких та тяжких злочинів. Тому ч. 2 ст. 91 КК України надає право суду зняти з особи судимість до закінчення строків, зазначених у ст. 89 цього Кодексу, якщо вона після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення.
Окремо зазначає, що з 2016 року він перебуває на обліку лікаря психіатра з діагнозом емоційно-вольовий розлад, та він не міг давати раду своїм діям та керувати ними.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав у ній наведених. Прокурор заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просила залишити її без змін.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи подання Карлівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання по закінченню іспитового строку відносно засудженого ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінально-процесуального законодавства цілком дотримався.

Так, 26.03.2021 до районного суду з поданням про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 26.03.2020 відносно ОСОБА_7 звернувся старший інспектор Карлівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_8 .

Районним судом відмовлено у задоволенні подання, оскільки ОСОБА_7 було засуджено вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 09.08.2021 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до даного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 26.03.2020 та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

При цьому було зазначено, що обов`язковою передумовою звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку є не вчинення ним злочину протягом іспитового строку, а ОСОБА_7 не виконав цих вимог, оскільки у період іспитового строку вчинив новий злочин, за який був засуджений.

На підставі ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Згідно зі ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Отже, вказана стаття містить дві умови, обов`язкове дотримання яких і є підставою для звільнення засудженого від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку: 1) виконання покладених вироком суду під час застосування ст.75 КК України обов`язків, передбачених ст.76 КК України; 2) не вчинення протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 зазначено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71,72 КК України. Якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку. Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України.

При цьому не заслуговують на увагу заперечення засудженого ОСОБА_7 про те, що судом порушено засади презумпції невинуватості.

Так, районним судом було констатовано лише факт існування вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 09.08.2021, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення під час відбування ним іспитового строку, який не набрав законної сили, та як зазначає засуджений, переглядається в апеляційному порядку.

Колегія суддів вважає, що наявність вказаних обставин хоча і не доводить винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, проте впливає на законність рішення суду про звільнення засудженого від призначеного покарання за вироком суду, який набрав законної сили, а тому рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку, наразі є передчасним.

Як слідує з правових висновків викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 (справа № 766/39/17, провадження № 51-8867кмо18) суди, призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили.

Таким чином, обставина наявності щодо ОСОБА_7 вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 09.08.2021 (не набрав законної сили), яким йому зокрема призначено покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 26.03.2020, свідчить про можливе вчинення засудженим нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, а отже і звільнення засудженого від призначеного покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку буде безпідставним.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 внаслідок емоційно-вольового розладу не міг давати раду своїм діям та керувати ними, жодними доказами не підтверджені.
Враховуючи викладене, рішення районного суду є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 03 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4