Справа № 615/560/22
Провадження № 1-кп/615/75/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 ч.1 ст.28, ч.1 ст.345, ч.2 ст.345 КК України, ОСОБА_4 за ч.1 ст.28, ч.2 ст.345 КК України, ОСОБА_5 за ч.1 ст.28, ч.1 ст.345 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

встановив:

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 подав клопотання про зупинення судового провадження відносно нього на підставі ст.335 КПК України, посилаючись на проходження з 26.09.2022 військової служби в зв`язку з мобілізацією та закріплення за військовою частиною.

Його захисник ОСОБА_9 підтримала клопотання, вбачає наявними підстави для зупинення провадження у кримінальному провадженні.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, яке, на його думку, подано обвинуваченим з метою затягування судового розгляду. Зауважив, що обвинувачений приймає участь в сьогоднішньому судовому засіданні, у разі неможливості прибути до суду через виконання завдань може приймати участь в режимі відео конференції, що погоджено з командирами військових частин. Наполягає, що виділення матеріалів відносно ОСОБА_5 , враховуючи позицію обвинувачених, може негативно вплинути на повноту судового розгляду.

Інші учасники судового провадження залишили вирішення питання на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, суд доходить наступного висновку.

Зупинення провадження це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (ухвала ВП ВС від 20.05.2021 у справі №11-398сап20).

Тобто ідея інституту зупинення судового провадження пов`язана не із самими обставинами, наявність яких обумовлює прийняття рішення про зупинення, а із тим, що вони створюють об`єктивні перешкоди в здійсненні судового розгляду.

Європейський суд з прав людини неодноразово повторював значення гарантій розумного строку щодо кримінального провадження, згідно з якими: обвинувачений, якщо не скоював карного діяння, повинен мати можливість виправдати себе без зволікань, тоді як обвинувачений, вина якого доведена, не повинен піддаватися додатковому покаранню у формі надмірних зволікань з розглядом його справи, що може мати негативні наслідки для його інших прав, гарантованих Конвенцією. Зокрема, обвинувачений у кримінальній справі повинен мати право розраховувати на здійснення провадження в його справі з особливою ретельністю, положення ст.6 Конвенції покликані не допускати в кримінальних справах надто тривалого перебування обвинуваченої особи в стані невизначеності щодо своєї долі (п.18 рішення у справі «Вемхофф проти Німеччини»/Wemhoff v. Federal Republic of Germany від 27.06.1968; п.5 рішення у справі «Стогмюллер проти Австрії»/ Stogmuller v. Austria від 10.11.1969; п.58 рішення у справі «H. проти Франції»/H. v. France від 24.10.1989; п.71 рішення у справі «Іванов проти України» від 07.12.2006).

За змістом ч.1 ст.335 КПК України, у разі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Разом з тим, ст.334, ч.4 ст.217 КПК України встановлюють, що матеріали кримінального провадження не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту судового розгляду.

Суд відзначає, що ст.336 КПК України передбачає можливість здійснення судового провадження у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі , зокрема, неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин. Дистанційне судове провадження згідно з правилами цієї статті може здійснюватися в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час здійснення судового провадження з будь-яких питань, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що виділення матеріалів кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в окреме провадження може негативно вплинути на повноту судового розгляду, тому клопотання про зупинення провадження відносно нього задоволенню не підлягає, оскільки призведе до порушення прав та інтересів інших учасників судового провадження.

Окрім того, захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 подали клопотання про повернення прокурору обвинувального акту, який складено із грубим порушення норм процесуального законодавства, зокрема п.9 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вручено обвинувальні акти, які не містять дату та місце його складення і затвердження, на стор.18 вказано лише місяць та рік. Як зазначає сторона захисту, в порушення ч.4 ст.291 КПК України у розписці про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не вказана кількість аркушів отриманих ними матеріалів. Під час ознайомлення 20.06.2022 з матеріалами кримінального провадження в порядку ст.290 КПК України виявили факт вручення ОСОБА_5 обвинувального акту в той час, коли інші учасники кримінального провадження ще не ознайомилися з його матеріалами, що підтверджується наявною у них фотокопією розписки обвинуваченого та його захисника без зазначення дати та кількості аркушів, що, на думку сторони захисту, свідчить про фальсифікацію матеріалів стороною обвинувачення або про отримання обвинувального акту підозрюваним та його захисником на етапі відкриття матеріалів кримінального провадження, що на їх погляд, є грубим порушення вимог ст.290,291 КПК України.

Як зазначає сторона захисту, вручений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувальний акт не відповідає вимогам статусу офіційного документа в розумінні положень ст.358 КК України, оскільки містить на стор.1,18 лише підписи осіб, уповноважених згідно ч.1 ст.291 КПК України, але не містить печатки органу та установи, посадовими особами яких вони являються.

Наполягають, що під час досудового розслідування захисник на той час підозрюваного подавав стороні обвинувачення 6 (4) клопотань про проведення слідчих дій, без яких неможливо встановити всі обставини кримінального провадження та в повній мірі сформулювати обвинувачення, але жодне із них не прийняте слідчим до уваги та зазначені в них слідчі дії не проведені, зокрема слідчі експерименти за участі свідків та підозрюваних, потерпілого, їх одночасні допити, за результатами яких призначення судово-медичних експертиз потерпілого, проведення яких під час судового розгляду в порядку ст.333 КПК України вважають вкрай важким та тривалим, проте дуже важливим, оскільки показання підозрюваних відрізняються від показань потерпілого, враховуючи, що не проведена судово-медична експертиза за механізмом нанесення тілесних ушкоджень.

Вважають, що обвинувальний акт не містить повний виклад фактичних обставин та позиції підозрюваних стосовно інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.345 КК України. На думку сторони захисту, повністю проігноровано її версію, що порушує передбачені ст.2 КПК України принципи та свідчить про неконкретність обвинувачення, що в свою чергу виключає можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду. Можливість зміни обвинувачення прокурора під час судового розгляду, на їх погляд, призведе до порушення права обвинувачених на захист та недотримання розумних строків судового розгляду кримінального провадження, що буде наслідком порушення вимог ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На думку захисників, в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт взагалі не містить викладення фактичних обставин кримінального правопорушення стосовно всіх обставин, які орган досудового розслідування та прокурор вважають встановленими, зокрема невідображена позиція свідка ОСОБА_10 , яка вказує на протилежні обставини, ніж ті, що інкримінуються обвинуваченим.

Звернули увагу, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст.290 КПК України встановили, що слідчий ОСОБА_11 не мав повноважень здійснювати досудове розслідування, оскільки постанова про створення групи слідчих датована 12.08.2021, що на їх думку, є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисників.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання, посилаючись на порушення лише процедури складення обвинувального акту. Підтвердив, що до поданого до суду клопотання захисники долучили обвинувальний акт, вручений йому прокурором в порядку ст.293 КПК України Під час судового розгляду буде користуватися копією обвинувального акту, що не порушує його права на захист.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_9 залишила вирішення питання на розсуд суду, оскільки про викладені захисниками обставини дізналася лише з їх клопотання, особисто не перевіряла викладені ними обставини.

Прокурор категорично заперечив проти задоволення клопотання. Зазначив, що в матеріалах кримінального провадження міститься обвинувальний акт, на стор.1,8 якого зазначено дату та місце його складення та затвердження. Твердження захисників нівелюються їх же розписками, що долучені до матеріалів кримінального провадження. Їх доводи, що ОСОБА_5 вручено обвинувальний акт 20.06.2022 під час ознайомлення, вважає абсурдними, так як процесуальна дія здійснена в присутності його захисника, про що свідчить розписка. Окрім того, захисник ОСОБА_7 знайомився з матеріалами кримінального провадження в той же день 20.06.2022, тому не міг бачити розписку. Проставлення печатки установи, де працює уповноважена на складення і затвердження обвинувального акту особа, на думку прокурора, не передбачено ст.291 КПК України. Зауважив, що під час досудового розслідування захисником подано лише 2 клопотання, за якими прийнято процесуальне рішення та направлені обґрунтовані відповіді. Вважає, що формулювання обвинувачення не може розглядатися під час підготовчого судового засідання, лише після дослідження доказів у відкритому судовому засчіданні, що свідчить про передчасність твердження захисників. Витяг з ЄРДР та інші матеріали кримінального провадження підтверджують, що постанова про створення слідчої групи винесена 18.05.2022, але містить технічну помилку в зазначенні року, яка може бути усунута, на думку прокурора, під час судового засідання шляхом дослідження доказів та допиту свідків. Вважає, що клопотання захисників подані з метою затягування судового розгляду. Вважає необхідним призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

З`ясувавши позицію прокурора щодо можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду та відсутності підстав для його повернення прокурору, заслухавши думку обвинувачених та захисників, які заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та наполягали на задоволенні клопотання про його повернення прокурору, дослідивши надані до суду відповідні процесуальні документи, проаналізувавши клопотання захисників, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має повернути прокурору обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Положення ст.291 КПК України встановлюють, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, у випадку погодження з ним. У обвинувальному акті, наряду з іншим, повинні бути викладені: фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив. Надання до суду інших документів до початку судового розгляду за вимогами ч.4 цієї норми Закону, забороняється.

Відповідно до ст.293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

З огляду на ст.ст.110, 283 КПК України всі рішення органів досудового розслідування, прокурора є процесуальними рішеннями, які оформлюються постановами, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинення кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відомості про що вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність судового провадження.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження, наряду із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, застосування до них лише належної правової процедури.

За приписами ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

За змістом п.13 ч.1 ст.3 цього Кодексу, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленим цим Кодексом.

Твердження захисників про відсутність обґрунтування в обвинувальному акті обвинувачення доказами, які є в розпорядженні органу досудового розслідування та які ще до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкриють сутність означених доказів обвинувачення, суперечить положенням ч.2,4 ст.291 КПК України, відповідно, та у свою чергу свідчить про порушення принципів верховенства права, неупередженості суду і безпосередності дослідження ним доказів, що закріплено у ст.ст.7, 8, 22, 23 КПК України та за переконанням суду є неприпустимим.

У випадку розкриття стороною обвинувачення сутності доказів обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, фактично ставить ще на стадії підготовчого провадження сторони у нерівноправне становище, що суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 ст.7 КПК України підлягає обов`язковому застосуванню.

Щодо твердження захисників про відсутність в обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення, що на її думку унеможливлює якісний і повний захист обвинуваченого та, як наслідок порушення права на захист, суд приймає до уваги, що відповідно до ст.338 КПК України, прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлено нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого звинувачується особа.

Слід відзначити, що відповідно до ст.ст.94,110,291 КПК України слідчий складає обвинувальний акт за своїм внутрішнім переконанням у відповідності до чинного законодавства, тому зауваження захисників щодо відсутності в обвинувальному акті обставин, не можуть бути підставою для повернення його прокурору, як і недоліки, які на погляд захисників містить обвинувальний акт та розписки про його вручення.

Оцінюючи доводи клопотання захисників, суд вважає їх передчасними та такими, що не містять достатні підстави для повернення обвинувального акту прокурору, адже з`ясування обставин і перевірка їх доказами в порядку Глави 28 КПК України має відбуватися на стадії судового розгляду кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду, яке надійшло в межах територіальної юрисдикції суду, що відповідає положенням ст.32 КПК України.

Підстав для повернення кримінального провадження для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України, чи закриття провадження у випадках, передбачених п.п.4-8 ч.1 і ч.2 ст.284 КПК України, не встановлено. Обставин, які б свідчили про не відповідність обвинувального акту вимогам КПК України, не виявлено. Перешкод призначення судового розгляду не вбачається.

У відповідності до ч.2 ст.27 КПК України кримінальне провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні за участі учасників судового провадження згідно переліку, передбаченого ч.2 ст.314 КПК України.

Ст.303 КПК України встановлено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу. Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

До того ж, згідно ч.3 ст.333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

Аналізуючи наведені норми кримінально-процесуального законодавства, підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання незаконною та скасування постанови від 12.08.2021, винесеної заступником керівника Другого СВ (з дислокацією в м. Харків) Територіального Управління ДБР, розташованого у місті Полтава, ОСОБА_12 про створення групи слідчих, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зупинення судового провадження відносно нього з підстав мобілізації для проходження військової служби відмовити.

В задоволенні клопотань захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання незаконною та скасування постанови від 12.08.2021, винесеної заступником керівника Другого СВ (з дислокацією в м. Харків) Територіального Управління ДБР, розташованого у місті Полтава, ОСОБА_12 про створення групи слідчих відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області за адресою: вул. Харківська, 4, м. Валки, за участі прокурора, потерпілого, захисників, обвинувачених на 09.11.2022 на 14:00 год.

Ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1