УХВАЛА

18 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 154/3660/19

провадження № 51-3575ск22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 6 січня 2022 року й ухвалу Волинського апеляційного суду від 7 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник порушує питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_1 у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу було подано без додержання вимог п. 4 ч. 2, ч. 5 цієї статті

Так, згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються зокрема: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте захисник подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Заперечуючи законність судового рішення, скаржник має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування чи зміни оспорюваного рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

При цьому слід мати на увазі, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також достовірності фактичних обставин кримінального провадження.

Натомість, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник вказує на неповноту та однобічність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та оспорює правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлені судові рішення. Зокрема, захисник просить дати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що згідно зі ст. 438 КПК не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження.

Разом з тим, формально посилаючись на незаконність вироку місцевого суду й ухвали апеляційного суду з підстав, передбачених для скасування цих судових рішень пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 438 КПК, захисник у касаційній скарзі не навів обґрунтування своїх вимог відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК (касаційна скарга не містить вказівки на те, яким чином порушення судами вимог цього Кодексу, на які посилається сторона захисту, перешкодили чи могли перешкодити цим судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення). Також він не посилається на жодну з безумовних підстав, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, для скасування судових рішень.

Крім того, захисник стверджує про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність щодо кваліфікації інкримінованого ОСОБА_1 злочину за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, наполягає на тому, що судом першої інстанції не встановленні ті обставини кримінального провадження, що свідчать про зміст мотив та мету вчиненого засудженим злочину, а також про причинний зв`язок між діянням та його наслідком. Водночас, такі твердження захисника не містять належного обґрунтування зазначених тверджень, зокрема з огляду на встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження, та не містять доводів щодо належної, як на думку сторони захисту, кваліфікації дій засудженого.

Також у порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано належним чином завірених копій рішень суду першої та апеляційної інстанції, відповідно до вимог розділу ХІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, а саме: у прошитому, пронумерованому вигляді, засвідченої та скріпленої відповідною печаткою суду. Це не лише становить формальне порушення ч. 5 ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 цього Кодексу та перевірити обґрунтованість його доводів щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Отже, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу захисника без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 6 січня 2022 року й ухвалу Волинського апеляційного суду від 7 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4