Справа № 331/425/23
Провадження № 1-і/331/5/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя у режимі відеоконференцзвязку у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 12.06.2021 року, відносно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іловайськ Донецької області, громадянина України, має повіну середню освіту, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , не має постійного місця проживання, раніше неодноразово засуджений

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

До провадження судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшли матеріали клопотання начальника Приморського відділу Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п.1, п. 5 ч.1 ст.177КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у тяжкому злочині, за вчинення якого, у разі доведення його винуватості в суді, йому загрожує покарання до шести років позбавлення волі. Обвинувачений є раніше засудженим за вчинення різного роду кримінальних правопорушень. Прокурор в обґрунтування наявності ризиків також посилається на відсутність легального заробітку, стійких соціальних зв`язків. Також звертає увагу суду, що інкримінований злочин вчинені за наявності не знятої та не погашеної судимості, та всього через декілька місяців після звільнення із місць позбавлення волі, що свідчить про наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення. Вказане дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, що призведе до відсутності можливості досягнення вимог ст. 2 КПК України в частині притягнення того, хто вчинив злочин до відповідальності в міру своєї вини та, у свою чергу, відновлення соціальної справедливості. Зібраними матеріалами досудового розслідування підтверджується обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Стан здоров`я обвинуваченого дозволяє його подальше утримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Проти застосування більш м`якого запобіжного заходу заперечувала, вважає що інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обвинувачений просив відмовити у задоволенні клопотання. Посилався на свій вік та наявність системних захворювань, які неможливо лікувати в умовах слідчого ізолятора. Вказав про те, що БО «100 % ЖИТТЯ ЧЕРКАСИ» розглянуто його звернення щодо можливості проживання та тимчасової реєстрації на базі Центру, його заява задоволена та надано таку можливість там перебувати. У зв`язку із чим, просить застосувати до нього запобіжний захід, який не пов`язаний із перебуванням під вартою.

Захисник обвинуваченого підтримав його пояснення, просив не продовжувати дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а обрати інший, не пов`язаний із позбавленням волі запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання. Також вказав, що ризики, зазначені стороною обвинувачення не доведені. Стан здоров`я ОСОБА_4 перебуваючи в слідчому ізоляторі погіршується, також звертає увагу на поважний вік обвинуваченого.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, встановив наступне.

В провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 12.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 24.02.2022. Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 строк дії воєнного стану в України продовжено з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

У відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду України № 49/0/9-22 від 14 вересня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської областей)», у зв`язку з неможливістю Бердянським міськрайонним судом Запорізької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ на Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.

Передачу кримінального провадження відносно ОСОБА_4 для розгляду по суті до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, Бердянським міськрайонним судом Запорізької області не забезпечено

Згідно ч.1, 2ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали тримання під вартою та слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду Запорізької області від 14 червня 2021 року ЄУН 326/1042/21, провадження №1-кс/326/153/2021 підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000078 від 12.06.2021 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Згідно мотивувальної частини ухвали, ОСОБА_4 було затримано 12 червня 2021 року о 16 год.00 хв.

У подальшому термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2022 року (справа №326/1220/21, провадження №1-і/195/218/22)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2022 року розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та продовжено строк дії запобіжного заходу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 за клопотанням прокурора продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01.02.2023 року.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується наступними мотивами.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу положень ст.315 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно норми частини другої статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 5 § 3 Європейської конвенції Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод визначають що, кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має ..., і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.»

Згідно прецедентної практики ЄСПЛ, друга частина пункту 3 статті 5 не надає судовим органам вибору між тим, щоб забезпечити розгляд справи судом у розумний строк, або тимчасовим звільненням обвинуваченого до розгляду справи по суті. До засудження обвинувачений повинен вважатися невинуватим, і мета вказаного положення полягає передусім у забезпеченні тимчасового звільнення, якщо тримання під вартою перестає бути обґрунтованим.

Відповідальність за те, щоб у кожному конкретному випадку тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищувала розумний строк, лягає у першу чергу на національні судові органи. З цією метою вони повинні, з огляду на принцип презумпції невинуватості, вивчити всі факти, що свідчать на користь або проти існування необхідності захисту суспільних інтересів, яка б виправдовувала відступ від принципу поваги до особистої свободи за статтею 5. Ці міркування повинні фігурувати у рішеннях, винесених за клопотаннями про звільнення. Суд повинен встановити факт наявності чи відсутності порушення частини 3 статті 5 , головним чином, на основі причин, вказаних у цих рішеннях, і встановлених фактів, описаних заявником в його скаргах («Бузаджи проти Республіки Молдова [ВП]» (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), §§ 89-91; «Маккей проти Сполученого Королівства [ВП]» (McKay v. the United Kingdom [GC]), §§ 41-43).

Збереження обґрунтованої підозри є обов`язковою умовою правомірності продовження тримання під вартою. Проте, коли національні органи судової влади спочатку досліджують, «негайно» після арешту, чи слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, цієї підозри недостатньо, і органи влади повинні також надати інші відповідні та достатні підстави для обґрунтування тримання під вартою («Мерабішвілі проти Грузії [ВП]» (Merabishvili v. Georgia [GC]), § 222, і «Бузаджи проти Республіки Молдова [ВП]» (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), § 102). Коли такі підстави виправдовують позбавлення волі, Суд має також з`ясувати, чи виявили компетентні національні органи «особливу ретельність» у провадженні справи («Бузаджи проти Республіки Молдова [ВП]» (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), § 87; «Ідалов проти Росії [ВП]» (Idalov v. Russia [GC]), § 140).

Суд враховує, що обвинувачений перебуває під вартою з 12 червня 2021 року. Із березня 2022 року кримінальне провадження не розглядається, стороною обвинувачення заходів щодо відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження не здійснюється. Крім того, інкриміноване обвинуваченому правопорушення не пов`язане із застосуванням насильства, шкода, завдана кримінальним правопорушенням повністю відшкодована, шляхом повернення майна потерпілому (про що зазначено в обвинувальному акті), стороною захисту надані документи, що підтверджують наявність місця проживання на не окупованій території.

За таких обставин, суд вважає, що подальше тримання ОСОБА_4 під вартою є невиправданим, оскільки прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим у даній справі ризикам.

Суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч.5 ст.194 КПК, оскільки такий запобіжний захід є співмірним і доцільним для забезпечення дієвості даного кримінального провадження та відповідає принципу забезпечення права на особисту свободу та недоторканість обвинуваченого.

Також, роз`ясненню обвинуваченому підлягають положення ч.2 ст.179 КПК, відповідно до яких, у випадку порушення покладених на обвинуваченого обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Керуючись ст.ст. 178, 194, 314, 315, 334 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання

Покласти додатково на обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 я, такі обов`язки:

-повідомити письмово прокурора та суд протягом доби після звільнення про засоби зв`язку (номер телефону) та адресу місця проживання;

-з`являтися до прокурора, суду за першим викликом у встановлений час;

-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, зміну засобів зв`язку протягом 24 год.;

-утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні

Негайно звільнити обвинуваченого з-під варти.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Бердянської окружної прокуратури Запорізької області, які здійснюють підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 30 січня 2023 року о 12-45 годині.

Суддя ОСОБА_1