Справа № 461/960/23
Провадження № 1-кс/461/851/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.03.2023 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України, звернувся до слідчого судді зі скаргою, у якій просить зобов`язати уповноважених осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 06.02.2023 року.
Свої доводи мотивує тим, що 06.02.2023 року нею було подано до ГУ НП у Львівській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, в якій просила внести відомості в ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Проте, станом на день звернення з даною скаргою, жодного рішення про реєстрацію заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань отримано не було. У зв`язку з вищевикладеним, просить скаргу задовольнити.
Заявник ОСОБА_3 подала заяву, в якій просила розгляд скарги проводити у її відсутності.
Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, неявка слідчого чи прокурора не є перешкодою у розгляді скарги.
Дослідивши скаргу та документи, які долучені до неї, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Приписами ч. 2 ст. 214 КПК України зазначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Згідно з ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Внесення відомостей до ЄРДР урегульовано «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298.
Згідно з п. 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.
У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
При цьому зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.
Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.
Підставами вважати, що в заяві (повідомленні) містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Слідчим суддею встановлено, що 06.02.2023 року ОСОБА_3 було подано до ГУ НП у Львівській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, в якій просила внести відомості в ЄРДР та розпочати досудове розслідування.
Однак, матеріали справи не містять результатів розгляду заяви від 06.02.2023 року, тобто у матеріалах справи відсутні підтвердження про внесення чи відмову у внесені до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за вищенаведеною заявою. ОСОБА_3 такі до скарги не приєднала.
Відтак, доводи скарги стосуються ухвалення судом завідомо неправосудного рішення, а саме ухвали про відкриття провадження у справі, та стосуються дій учасників даної цивільної справи.
Відповідно до статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.
Згідно статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Відповідно до пунктів 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.
Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 11 червня 2020 року № 7-р/2020 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 375 Кримінального кодексу України, яка передбачає відповідальність за постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови. Зокрема, Конституційний Суд України вважає, що стаття 375 Кодексу суперечить принципові верховенства права, а саме такому його елементові, як юридична визначеність, та не узгоджується з принципами незалежності суддів, обов`язковості судового рішення, а отже, суперечить частині першій статті 8, частинам першій, другій статті 126, частині першій, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України.
Відтак, суддя не може нести кримінальну відповідальність за ухвалені судові рішення; законодавство передбачає процедуру апеляційного та касаційного оскарження процесуальних рішень.
Враховуючи вищенаведене, відповідно до ст.ст. 303, 307 КПК України слід зобов`язати уповноважених осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області розглянути по суті заяву ОСОБА_3 від 06.02.2023 року, подану в порядку ст. 214 КПК України, з врахуванням мотивів ухвали щодо судді судді ОСОБА_9 , в провадженні якої перебуває цивільна справа, та повідомити заявника про прийняте рішення.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя, -
скаргу задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважених осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області, в порядку ст.214 КПК України, розглянути по суті заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, подану 06.02.2023 року, та повідомити заявника про прийняте рішення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1