Справа № 755/1312/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" листопада 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007151 від 28.08.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , уродженця м. Білопілля, Сумської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2019 року, о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 перебували в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , в цей час у ОСОБА_3 виник прямий злочинний умисел на заволодіння шляхом зловживання довірою майном ОСОБА_5 .

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , реалізуючи свої злочинні наміри та діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, попросив ОСОБА_5 скористатись належним йому мобільним телефоном. ОСОБА_5 , довіряючи своєму знайомому, розблокував та передав ОСОБА_3 мобільний телефоном марки «Huawei P20». Заволодівши мобільним телефон марки «Huawei P20», який належав ОСОБА_5 , ОСОБА_3 вийшов з квартири та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , матеріального збитку на суму 7500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , винним себе за ч. 1 ст. 190 КК України визнав у повному обсязі, щиро каявся та зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності, зокрема, він розумів, що його дії носили умисний злочинний характер, у чому він щиро розкаюється, зокрема зазначив, що дійсно 25.08.2019 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , незаконно заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_5 , після чого мобільний телефон здав до ломбарду. Зокрема, зазначив, що хотів відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду, але змінив місце проживання, згодом його було мобілізовано до військової частини, тому не вдалося відшкодувати матеріальну шкоду потерпілому. Запевнив, що йому соромно за такі неправомірні дії, щиро розкаявся у тому, що накоїв.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням письмових документів, а саме: письмових документів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), є доведеною і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 190 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Санкцією ч.1 ст.190 КК України передбачено декілька видів альтернативних покарань. Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 його майновий стан, обставини вчинення кримінального правопорушення, положення ст.53 КК України, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді штрафу.
В ході досудового розслідування та у суді потерпілим цивільний позов заявлено не було.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.
Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 , потерпілому та прокурору.

Суддя