Справа № 548/36/23
Провадження №1-кс/548/23/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

06.01.2023 року м. Хорол

Слідчий суддя Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , у присутності підозрюваного ОСОБА_4 захисника -адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ст. слідчого СВ ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Штомпелівка, Хорольського району, Полтавської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, не працюючого, інвалідності не має, на утриманні непрацездатних осіб немає, раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України

В С Т А Н О В И В :

06 січня 2023 року ст. слідчий СВ ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_6 , за погодженням з начальником Хорольського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 05.01.2022 близько 11 години ОСОБА_4 перебував за адресою АДРЕСА_3 , де фактично проживає ОСОБА_7 . Так, в ході спілкування між останніми виник конфлікт під час якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, належного ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна в умовах введеного воєнного стану згідно з Указом Президента України №64 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, з 24.02.2022 та продовженого Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022 затвердженого Законом України № 2738-IX від 16.11.2022 на 90 діб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 наніс декілька ударів долонею правої руки по обличчю ОСОБА_7 після чого умисно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Redmi Note9», вартістю 3500,00 грн., мобільним телефоном «Nokia 1208», вартістю 300,00 грн., мобільним телефоном «Nokia 1600», вартістю 500,00 грн., наручним годинником «STAINLESS STEL», вартістю 250,00 грн. та револьвером «Stalker R1-4.5», вартістю 2500,00 грн., належними ОСОБА_7 , які знаходилися в житловій кімнаті літньої кухні за адресою АДРЕСА_3 де проживає останній.

З викраденим майном ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 7050,00 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення обґрунтовано, за наявності достатніх доказів підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Штомпелівка, Хорольського району, Полтавської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, освіта середня-спеціальна, неодружений, не працюючий, інвалідності не має, на утриманні непрацездатних осіб немає, раніше не судимий.

У ході досудового розслідування, 05.01.2023 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:протоколом огляду місця події від 05.01.2023;протоколом огляду від 05.01.2023;показаннями потерпілого ОСОБА_7 від 05.01.2023;протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.01.2023;повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 05.01.2023;протоколом перегляду відеозапису від 06.01.2023;протоколами пред`явлення речей для впізнання від 05.01.2023.

Беручи до уваги те, що інкриміноване підозрюваному ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років, а тому згідно із ст.183 КПК України є підстави для застосування відносно ОСОБА_4 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник -адвокат ОСОБА_5 проти задоволення вказаного клопотання заперечували. У судовому засіданні захисник вказав, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення необґрунтована належними та достатніми доказами, та відсутні ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1). переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2). знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3). незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4). перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5). вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000007 від 05.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

05.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол огляду місця події від 05.01.2023;протокол огляду від 05.01.2023; покази потерпілого ОСОБА_7 від 05.01.2023;протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.01.2023;повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 05.01.2023; протокол перегляду відеозапису від 06.01.2023;протокол пред`явлення речей для впізнання від 05.01.2023.

При цьому судом враховується, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. А як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування клопотання та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому тяжкість покарання слідчий суддя оцінює в сукупності з іншими факторами, які можуть підтвердити ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, зокрема, що підозрюваний не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходу. Вказане дає підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду не лише на території інших країн, а й на території України. Відтак слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, стверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення близько 11 години 05.01.2023 та близько 12 години того ж дня з метою приховування вчинення ним кримінального правопорушення залишив викрадені предмети в камері зберігання речей магазину «Продукти 664» ТОВ АТБ Маркет за адресою м. Хорол, вул. 1 Травня, 5/37. В подальшому, 05.01.2023 о 17:10 год. підозрюваний затриманий в порядку, визначеному ст. 208 КПК України. Таким чином, враховуючи, що після вчинення кримінального правопорушення до затримання підозрюваного минув невеликий проміжок часу, а досудове розслідування триває та встановлюються усі обставини вчинення злочину, наявні обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 2,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Разом з тим, вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує таке.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст. 177, 178, 183 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя зазначає, що вказаний запобіжний захід є наближеним до запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому вказані запобіжні заходи згідно з КПК України передбачають обмеження особистої свободи громадян та є найтяжчими, а також застосовуються за вчинення кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі. Так, зокрема у рішенні від 02.08.2001 у справі «Манчіні проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі.

Також слідчий суддя не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, оскільки останній полягає у покладенні на підозрюваного ряду обов`язків, серед яких і обов`язок прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду. Відтак слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання буде недостатнім для нівелювання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У даному випадку ОСОБА_4 , підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Крім того, суд не може лишити поза увагою зухвалість, механізм скоєння кримінального правопорушення, вчинення його, поєднаного із погрозою застосування насильства, що також підтверджує соціальну неприйнятність скоєного діяння та виправдовує вимушене обмеження прав підозрюваного.

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку, що дієвим запобіжним заходом, який зможе запобігти ризикам, наявним у цьому кримінальному провадженні, є запобіжний захід у виді застави.

При цьому слідчий суддя враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, наявність у ОСОБА_4 соціальних зв`язків та постійного місця проживання, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя вважає, що такий розмір застави не є непомірним для підозрюваного, однак водночас є суттєвим для його майнового стану та небажаним для втрати, а відтак дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження та запобігання встановленим ризикам.

З урахуванням цього слідчий суддя вважає, що достатньою сумою застави необхідно визначити 53 680 гривень, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.36, 40, 131, 132,176-178, 183, 184, 194, 197 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ст. слідчого СВ ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України- задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Штомпелівка, Хорольського району, Полтавської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, не працюючого, інвалідності не має, на утриманні непрацездатних осіб немає, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 06 березня 2023 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання згідно протоколу, тобто з 05.01.2023 року.

Визначити заставу у розмірі 53 680 ( п"ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26304855 , Банк отримувача ДКСУ, м. Київ , Код банку отримувача (МФО) 820172 , Рахунок отримувача UA0015950.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області та до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу направити ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлений та підписаний 09.01.2023 р.

Слідчий суддя : ОСОБА_1