Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду м. Києва клопотання старшого слідчого Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000234, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва звернувся з клопотанням старший слідчий Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000234, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110-2 КК України.

В обґрунтування клопотання вказав, що в провадженні слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000234 від 27.06.2022 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст.110-2 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, на території України здійснює фінансово-господарську діяльність група компаній «Май», які фактично підконтрольні громадянину рф ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Куйбишеве Шишацького району Полтавської області). Встановлено, що ОСОБА_6 є засновником та генеральним директором групи компаній «Май» (ЗАО «Компанія «Май», ОГРН 559, юридична адреса: м. Москва, пров. Ухтомський, 4, ООО «Май-Фудс», ОГРН 579, юридична адреса: рф, Московська область, м. Фрязіно, вул. Озерна, 1а), які є провідними виробниками чаю та кави на території рф. Крім того, на території України ОСОБА_6 створив низку комерційних структур, які здійснюють реалізацію продукції під торгівельними марками, які перебувають у власності підконтрольних останньому комерційних структур («Майский», «Лисма», «Curtis», «Richard» та «Coffesso»), а саме:

- ТОВ «Компанія Май», , юридична адреса: м. Київ, вул. Замковецька, 5, директор ОСОБА_7 , засновники ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ;

- ТОВ «Віп-транс», , юридична адреса: Київська область, м. Обухів, вул. Трипільська, 46, директор ОСОБА_7 , засновники ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ;

- ТОВ «Компанія Май Україна», , юридична адреса: Київська область, м. Обухів, вул. Трипільська, 46, директор ОСОБА_7 , засновники ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

04.11.2022 на підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва, було проведено обшук за місцезнаходженням ТОВ «Віп-транс» (), а саме: за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Трипільська (стара назва Будьонного) 46.

В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено наступні речі та документи: довіреність ТОВ «Май Україна» від 04.01.2022 на 1 арк.; устав проекта автоматизации складних процесов «Май foods» на 28 арк.; сертификат соответствия на 1 арк.; експериментальні відтиски печатки ТОВ «Віп транс» (код. ) на 1 арк.; експериментальні відтиски печатки ТОВ «№1 Компанія Май Україна» на 1 арк.; експериментальні відтиски підпису директора з виробництва ОСОБА_9 на 1 арк.; робочий ноутбук «Asus x509UA-BQ306» з зарядним пристроєм. На вказаному ноутбуці міститься переписка з суб`єктами господарювання рф; оборотно-сальдову відомість по рахунку №632 за 01.01.2016-04.11.2022 на 8 арк.; митна декларація №411264 на 3 арк.; протокол загальних зборів від 27.12.2019 на 3 арк.; рахунок на оплату №274 на 1 арк.; акт надання послуг №21 від 23.01.2020 на 1 арк.; cчет фактура №3-16012020-1 на 2 арк.; акт технического состояния от 30.12.2019 на 3 арк.; додатки до декларації на 16 арк.; митна декларація №100413 з додатками на 10 арк.; митна декларація №200744 з додатками на 13 арк.; митна декларація №308049 з додатками на 2 арк.; митна декларація №552356 з додатками на 7 арк.; митна декларація №322806 з додатками на 5 арк.; митна декларація №314300 з додатками на 9 арк.; митна декларація №102738 з додатками на 9 арк.; митна декларація №337513 з додатками на 9 арк.; митна декларація №337514 з додатками на 7 арк.; митна декларація №456835 з додатками на 2 арк.; договір №2109 від 21.09.2020; договір №05/2021/MRE від 24.05.2021; договір про надання права використання доменного імені від 08.09.2021; договір №9 від 12.10.2020; ліцензійний договір від 17.05.2011; договір №10/2021/КМУ від 20.10.2021; договір №10 від 16.03.2021; ліцензійний договір від 12.01.2015; договір №8 від 03.08.2020; договір №UA/45678395/01770 від 29.09.2021; ліцензійний договір від 17.05.2011; ліцензійний договір від №1-2021 від 11.01.2021; договір №1215 від 01.06.2015; ліцензійний договір №08/2021 від 10.08.2021; договір №8 від 29.03.2019; договір №6 від 27.02.2019; договір №5 від 09.01.2019; договір №4 від 11.07.2018; договір №3 від 18.06.2018; митна декларація №040277; митна декларація №457905; митна декларація №456835; акт здачі-приймання виконання робіт від 31.01.2022; рахунок фактура №01/6 від 31.06.2020.

Вказані речі та документи були визнані речовим доказом.

Враховуючи викладене, вилучені в ході обшуку речі та документи є речовим доказами в даному кримінальному провадженні, з метою встановлення істини по даному кримінальному правопорушенню, та збереженню речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, забезпеченню здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також подальшого призначення комп`ютерно-технічної експертизи вилученого ноутбуку «Asus x509UA-BQ306» на якому міститься переписка з суб`єктами господарювання рф, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на наступне майно

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав із підстав, наведених в ньому та просив його задовольнити.

Представник власника майна у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки в ньому відсутні правові підстави накладення арешту на вилучене майно, обшук було проведено з порушенням вимог КПК України, вилучене в ході обшуку майно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Вивчивши клопотання про арешт майна та матеріали кримінального провадження на його обґрунтування, заслухавши доводи сторін, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000234 від 27.06.2022 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст.110-2 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Подільською окружною прокуратурою м. Києва.

04.11.2022 на підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва, було проведено обшук за місцезнаходженням ТОВ «Віп-транс» (), а саме: за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Трипільська (стара назва Будьонного) 46, в ході якого було виявлено та вилучено наступні речі та документи: довіреність ТОВ «Май Україна» від 04.01.2022 на 1 арк.; устав проекта автоматизации складних процесов «Май foods» на 28 арк.; сертификат соответствия на 1 арк.; експериментальні відтиски печатки ТОВ «Віп транс» (код. ) на 1 арк.; експериментальні відтиски печатки ТОВ «№1 Компанія Май Україна» на 1 арк.; експериментальні відтиски підпису директора з виробництва ОСОБА_9 на 1 арк.; робочий ноутбук «Asus x509UA-BQ306» з зарядним пристроєм. На вказаному ноутбуці міститься переписка з суб`єктами господарювання рф; оборотно-сальдову відомість по рахунку №632 за 01.01.2016-04.11.2022 на 8 арк.; митна декларація №411264 на 3 арк.; протокол загальних зборів від 27.12.2019 на 3 арк.; рахунок на оплату №274 на 1 арк.; акт надання послуг №21 від 23.01.2020 на 1 арк.; cчет фактура №3-16012020-1 на 2 арк.; акт технического состояния от 30.12.2019 на 3 арк.; додатки до декларації на 16 арк.; митна декларація №100413 з додатками на 10 арк.; митна декларація №200744 з додатками на 13 арк.; митна декларація №308049 з додатками на 2 арк.; митна декларація №552356 з додатками на 7 арк.; митна декларація №322806 з додатками на 5 арк.; митна декларація №314300 з додатками на 9 арк.; митна декларація №102738 з додатками на 9 арк.; митна декларація №337513 з додатками на 9 арк.; митна декларація №337514 з додатками на 7 арк.; митна декларація №456835 з додатками на 2 арк.; договір №2109 від 21.09.2020; договір №05/2021/MRE від 24.05.2021; договір про надання права використання доменного імені від 08.09.2021; договір №9 від 12.10.2020; ліцензійний договір від 17.05.2011; договір №10/2021/КМУ від 20.10.2021; договір №10 від 16.03.2021; ліцензійний договір від 12.01.2015; договір №8 від 03.08.2020; договір №UA/45678395/01770 від 29.09.2021; ліцензійний договір від 17.05.2011; ліцензійний договір від №1-2021 від 11.01.2021; договір №1215 від 01.06.2015; ліцензійний договір №08/2021 від 10.08.2021; договір №8 від 29.03.2019; договір №6 від 27.02.2019; договір №5 від 09.01.2019; договір №4 від 11.07.2018; договір №3 від 18.06.2018; митна декларація №040277; митна декларація №457905; митна декларація №456835; акт здачі-приймання виконання робіт від 31.01.2022; рахунок фактура №01/6 від 31.06.2020.

Постановою старшого слідчого Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 від 05.11.2022 вказані речі та документи були визнані речовим доказом.

Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, тобто з метою забезпечення цивільного позову, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Як вбачається із клопотання та долучених до нього матеріалів, необхідність арешту вилучених речей та документів із забороною користування та розпорядження ними власником або іншими особами полягає у потребі збереження майна у максимально незмінному стані та унеможливлення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, оскільки різноманітні ознаки майна є відомостями, що мають першочергове значення для доведення наявності складу кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження, що розслідується.

Таким чином, слідчий суддя, з урахуванням визнання слідчим вилучених речей і документів речовими доказами, дійшов висновку, що вони можуть бути використані в подальшому як доказ у кримінальному провадженні або забезпечення цивільного позову, призначення відповідних експертиз, а також можливі негативні наслідки втрати інформації, яка може мати суттєве значення для доказування відповідних обставин у кримінальному провадженні.

Разом з тим, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представником власника майна не надано та судом не встановлено.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Втручання у право власності на майно пов`язано зі здійсненням кримінального провадження і необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже таке обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності, оскільки досягнення мети збереження речових доказів неможливо досягти в інший спосіб, аніж арешт майна.

Тому, розглядаючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя встановив обґрунтованість визнання вказаного майна таким, що містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та прийшов до висновку про те, що не застосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Враховуючи викладене, слідчий суддя в частині накладення арешту на робочий ноутбук «Asus x509UA-BQ306» з зарядним пристроєм вважає за необхідне відмовити.

З урахуванням викладеного, наявні підставі для арешту, визначені ст. 170 КПК України, оскільки речі які були вилучені під час обшуку відповідають критеріям ст.98 КПК України і на даному етапі досудового розслідуванні, слідчому необхідно провести відповідні слідчі дії з вилученим майном.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000234, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110-2 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене під час обшуку приміщення ТОВ «Віп-транс» код ():

- довіреність ТОВ «Май Україна» від 04.01.2022 на 1 арк.;

- устав проекта автоматизации складних процесов «Май foods» на 28 арк.;

- сертификат соответствия на 1 арк.;

- експериментальні відтиски печатки ТОВ «Віп транс» (код. ) на 1 арк.;

- експериментальні відтиски печатки ТОВ «№1 Компанія Май Україна» на 1 арк.;

- експериментальні відтиски підпису директора з виробництва ОСОБА_9 на 1 арк.;

- оборотно-сальдову відомість по рахунку №632 за 01.01.2016-04.11.2022 на 8 арк.;

- митна декларація №411264 на 3 арк.;

- протокол загальних зборів від 27.12.2019 на 3 арк.;

- рахунок на оплату №274 на 1 арк.;

- акт надання послуг №21 від 23.01.2020 на 1 арк.;

- cчет фактура №3-16012020-1 на 2 арк.;

- акт технического состояния от 30.12.2019 на 3 арк.;

- додатки до декларації на 16 арк.;

- митна декларація №100413 з додатками на 10 арк.;

- митна декларація №200744 з додатками на 13 арк.;

- митна декларація №308049 з додатками на 2 арк.;

- митна декларація №552356 з додатками на 7 арк.;

- митна декларація №322806 з додатками на 5 арк.;

- митна декларація №314300 з додатками на 9 арк.;

- митна декларація №102738 з додатками на 9 арк.;

- митна декларація №337513 з додатками на 9 арк.;

- митна декларація №337514 з додатками на 7 арк.;

- митна декларація №456835 з додатками на 2 арк.;

- договір №2109 від 21.09.2020;

- договір №05/2021/MRE від 24.05.2021;

- договір про надання права використання доменного імені від 08.09.2021;

- договір №9 від 12.10.2020;

- ліцензійний договір від 17.05.2011;

- договір №10/2021/КМУ від 20.10.2021;

- договір №10 від 16.03.2021;

- ліцензійний договір від 12.01.2015;

- договір №8 від 03.08.2020;

- договір №UA/45678395/01770 від 29.09.2021;

- ліцензійний договір від 17.05.2011;

- ліцензійний договір від №1-2021 від 11.01.2021;

- договір №1215 від 01.06.2015;

- ліцензійний договір №08/2021 від 10.08.2021;

- договір №8 від 29.03.2019;

- договір №6 від 27.02.2019;

- договір №5 від 09.01.2019;

- договір №4 від 11.07.2018;

- договір №3 від 18.06.2018;

- митна декларація №040277;

- митна декларація №457905;

- митна декларація №456835;

- акт здачі-приймання виконання робіт від 31.01.2022;

- рахунок фактура №01/6 від 31.06.2020;

з забороною користування та розпоряджання таким майном у будь-який спосіб.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Київського апеляційного суду з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1