Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

8 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000381 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця сел. Коцюбинське Бучанського району Київської області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2008

за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі;

2) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2011

за ч.2 ст.186 КК України на підставі ст.71 КК України

на 4 роки 3 місяці позбавлення волі;

3) вироком Галицького районного суду м. Львова від 08.08.2016

за ч.1 ст.187 КК України на 6 років позбавлення волі, звільненого

30.07.2021 по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за апеляційними скаргами обвинуваченого на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.08.2022 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.187 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

25.08.2022 обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити і пом`якшити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України до 6 років позбавлення волі.

01.09.2022 обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити йому покарання до 7 років позбавлення волі.

Обґрунтовуючи апеляційній вимоги, ОСОБА_7 зазначає, що суд призначив йому надто суворе покарання. Звертає увагу на наявність обставин, що пом`якшують покарання, якими вважає визнання ним вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, що його обтяжують. Цивільний позов не заявлений, і потерпілий претензій до нього не має. Що стосується його особи, то він раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, працює, на його утриманні до взяття під варту знаходилась вагітна дружина та малолітня дитина.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого і захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги і просили пом`якшити ОСОБА_7 призначене покарання; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що в їх задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив розбій щодо ОСОБА_8 за наступних обставин.

5 лютого 2022 року близько 14 години ОСОБА_7 , перебуваючи на території ПКіВ Гідропарк в м. Києві, помітив раніше незнайомого ОСОБА_8 , і у нього виник умисел на повторне заволодіння майном останнього. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 та висловив вимогу зупинитись, однак той продовжив рух, уникаючи спілкування. ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_8 , з метою попередження можливого опору бризнув сльозогінним газом з балончика в обличчя потерпілому та висловив вимогу передати йому наявні грошові кошти. ОСОБА_8 , розуміючи реальну загрозу для свого здоров`я, передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 600 гривень. Після цього ОСОБА_7 , приставивши до лівої частини шиї потерпілого предмет, схожий на ніж, заволодів належним ОСОБА_8 мобільним телефоном RedmiNote 8T вартістю 1 730 гривень. Вказаними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді хімічного опіку кон`юктиви скири та повік першого ступеню обох очей, садна у лівій завушній ділянці.

Після цього ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а майном потерпілого розпорядився на власний розсуд, чим завдав йому майнової шкоди на загальну суму 2 330 гривень.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються сукупністю наявних у ньому доказів, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який неодноразово судимий, не працює, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, на диспансерно-динамічному обліку у лікаря-нарколога не перебуває, однак страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції безпідставно не визнав обставинами, що пом`якшують покарання, визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також не врахував, що ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, не заслуговують на увагу.

ОСОБА_7 не визнав всі обставини кримінального правопорушення відповідно до висунутого обвинувачення, заперечував наявність у нього ножа та спричинення ним порізу на шиї потерпілого, що повністю знайшло своє підтвердження під час судового провадження в суді першої інстанції. Даних про активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику обвинуваченого, наявність у нього роботи та вагітної дружини на час вчинення кримінального правопорушення матеріали кримінального провадження також не містять.

Що стосується щирого каяття, то воно, насамперед, полягає у критичній оцінці винною особою своїх протиправних дій, щирому осуді такої поведінки, визнанням провини, висловленні жалю з приводу вчиненого, бажанні виправити ситуацію або зменшити негативні наслідки. Між тим, ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим за злочини проти власності, ніяких висновків для себе не зробив і майже через 6 місяців після звільнення з установи виконання покарань вчинив новий злочин, і обставини його вчинення відповідно до показань потерпілого, свідчать про відсутність критичної оцінки ним своїх дій, небажання вести законослухняний спосіб життя і дотримуватись загальноприйнятих у суспільстві правил поведінки.

Згідно з ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Дані про особу винного та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, не дають підстав для призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у відповідній санкції.

Отже, суд взяв до уваги зазначені раніше дані й обставини, в тому числі ті, на які є посилання в апеляційній скарзі, і правильно призначив ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк, найближчий до мінімального, встановлений відповідною санкцією.

Саме таке покарання, на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні обвинуваченого та запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Тому підстави для пом`якшення призначеного ОСОБА_9 покарання, як про це порушується питання в апеляційних скаргах, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3