ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3334/22 Справа № 202/1798/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року про задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровокан Вірменія, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2021 року, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 309 КК України, у кримінальному провадженні № 0000578,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 діб, а саме до 17 грудня 2022 року.
Клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який залишено без задоволення.
Рішення суду обґрунтовано тим, що у разів застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, обвинувачений матиме реальну можливість: перешкоджати судовому розгляду даного провадження шляхом переховування від суду, побоюючись тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні ряду інкримінованих тяжких злочинів; здійснити незаконний вплив на потерпілих і свідків і даному провадженні, які ще не допитані судом та місце проживання яких відоме обвинуваченому; продовжувати вчинювати кримінальні правопорушення.
При цьому судом також було взято до уваги наявність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 та застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має родину та утримує малолітніх дітей, має матір похилого віку, яка перебуває на лікуванні та проходить курс хіміотерапії, має постійне місце проживання у м. Дніпрі.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вважав ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000578 від 07липня 2021 року щодо ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.263, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.296, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.263, ч.4 ст.294 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
На стадії досудового розслідування 24.11.2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою.
19 жовтня 2022 року в підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 діб, а саме до 17 грудня 2022року.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Апеляційний суд вважає, що на час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Також, у відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 , за один з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, особу обвинуваченого, який не має місця реєстрації та офіційно не працевлаштований, й дійшов правильного висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, або продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, продовжують існувати, внаслідок чого є необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.
Разом з цим, доводи захисника про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі судом встановлені та підтверджуються наявними у провадженнями доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має родину та постійне місце проживання у м. Дніпрі, заслуговують та увагу та були оцінені як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції в сукупності з іншими обставинами справи.
Отже, суд ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Разом з цим, апеляційний суд не убачає підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Ураховуючи, що на даний час судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне, звернути увагу суду на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року про задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4