Номер провадження: 11-сс/813/172/23
Справа № 946/9006/22 1-кс/946/2928/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2022 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, а в останнє:

- 19.11.2019 Арцизьским районним судом Одеської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців, звільнений 22.09.2022 по відбуттю строку покарання,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №001237 від 23.12.2022 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Слідчий СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з підстав наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення у якому він підозрюється, ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недоцільності застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді у задоволенні вищевказаного клопотання слідчого відмовлено, обрано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною йому залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 20:00 години по 07:00 годину наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора, або суду, строком до 20 лютого 2023 року.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, а на даний час обґрунтовано підозрюється за ч. 4 ст. 185 КК України, вказане свідчить, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, а тому існує ризик, що перебуваючи на волі, може вчинити інший злочин, в т.ч. і щодо учасників кримінального провадження.

Слідчий суддя вважав, що слідчим, прокурором не доведено ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, слідчим та прокурором не доведений, відсутні будь-які докази намагань такого впливу.

При цьому, виходячи з вказаного, оцінюючи в сукупності обставини визначені ч.1 ст.178 КПК України, враховуючи пояснення, позицію слідчого та прокурора, підозрюваного та захисника, а також, вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, вік та стан здоров`я підозрюваного, соціальні зв`язки підозрюваного, наявність постійного місця проживання, те, що він неофіційно працює, вину визнав, зі слідством співпрацює, відшкодував матеріальні збитки, слідчий суддя прийшов до висновку, що достатнім буде застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, домашнього арешту з забороною йому залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор подав на неї апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апеляційна скарга мотивована доводами про неповноту судового розгляду та істотним порушенням вимог КПК України.

Апелянт зазначає про те, що слідчим суддею не взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється та ризиків, зазначених клопотання слідчого, що в свою чергу у вказує на неможливість застосування до підозрюваного більш якого запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, що вказує на наявність ризику його можливого переховування від органів досудового розслідування та суду; злочин, що йому інкримінується вчинений майже після звільнення його з місць позбавлення волі, що також вказує на існування ризику, що підозрюваний, перебуваючи на свободі вчинить інше кримінальне правопорушення.

Крім того, на переконання прокурора існує і ризик можливого впливу підозрюваного на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що в період дії на всій території України воєнного стану, введеного з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26.03.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.04.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.05.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України від 18.08.2022 № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23.08.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України від 07.11.2022 № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, ОСОБА_7 з невстановленою особою 23.12.2022 приблизно о 02:30 годині, достовірно знаючи, що в Україні введено воєнний стан, перебуваючи біля будинку № 32, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Валерія Лобановського, реалізуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли б зашкодити їх злочинним намірам та діям, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, підійшли до паркану будинку, перестрибнувши його, таємно викрали велосипед марки «Villetta» білого кольору, вартістю 4000 гривень, велосипед марки «NSR» червоного кольору, вартістю 3000 гривень, алюмінієвий бідон об`ємом 25 літрів, вартістю 500 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникли, заподіявши своїми діями майновий збиток на загальну суму 7500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

23.12.2022 о 09:00 годині ОСОБА_7 затримано згідно ст. 208 КПК України

23.12.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, дослідженими судом 1-ої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду а саме: оглядом місця події від 23.12.2022; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення та іншими доказами в їх сукупностіта учасниками провадження не оскаржується.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що в судовому засіданні слідчий та прокурор не довели обставини, передбачені п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків є припущенням, адже слідчий та прокурор, окрім загальних формулювань, не надали доказів на підтвердження наявності зазначених ризиків.

Окрім того, апеляційний суд враховує пояснення прокурора, надані в судовому засіданні, що в період часу з постановлення слідчим суддею ухвали від 23.12.2023 року по 09.02.2023 року підозрюваний ОСОБА_7 покладені на нього обов`язки не порушував.

При цьому апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на протязі всього часу досудового розслідування добровільно та своєчасно з`являється до органу розслідування для проведення слідчих дій, неофіційно працює, вину визнав, зі слідством співпрацює, відшкодував матеріальні збитки.

До того ж, запобіжний захід ОСОБА_7 у домашнього арешту застосований 23.12.2022 року та на час апеляційного розгляду, ним не порушувався, та із зазначеної дати по теперішній час, він перебував на волі, з`явився до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги прокурора, але доказів, що він протягом зазначеного часу вчинив дії, які перелічені у ст. 177 КПК України, слідчий та прокурор суду не надали.

Посилання прокурора на, незаконно впливати на потерпілого, свідків не відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд вважає голослівними твердження прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити новий злочин або матиме реальну можливість незаконного впливу на учасників кримінального провадження, які можуть змінити показання, які мають істотне значення для досудового розслідування, оскільки доказів незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків за час перебування ОСОБА_7 під домашнім арештом, прокурором апеляційному суду не надано.

Отже, оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, є обґрунтованим.

Твердження прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою), апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 196, 403, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2022 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №001237 від 23.12.2022 застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4