КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001534 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.12.2019 року Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.12.2019 року, та за сукупністю вироків призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
_________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/366/2022 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ч. 1 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_1 .
Суд визнав доведеним, що01.08.2020 року приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_6 перебував в магазині «Червоне та Біленька», що розміщений за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вул. Київський Шлях, 2/11, де виявив намір придбати пляшку горілки торгової марки «Холодов» об`ємом 0,5 літра.
Не маючи при собі грошових коштів, щоб розрахуватися за вказаний товар, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на відкрите викрадення пляшки горілки торгової марки «Холодов» об`ємом 0,5 літра.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, перебуваючи у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розміщений за адресою: АДРЕСА_2 , діючи в умовах очевидності, відкрито викрав пляшку горілки торгової марки «Холодов» об`ємом 0,5 літра, вартістю 53 грн. 50 коп.
Після цього ОСОБА_6 покинув магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та розпорядився вищезазначеним майном на власний розсуд, чим завдав ТОВ «ТД Український Продукт» матеріальну шкоду на загальну суму 53 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , вважаючи вирок суду надто суворим, просить його змінити в частині призначеного покарання та з урахуванням вимог ст. 65 КК України призначити йому більш м`яке покарання у виді громадських робіт.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при призначенні йому покарання суд першої інстанції дійшов висновку, що єдиними пом`якшуючими обставинами є щире каяття та активне сприяння судовому слідству, проте у справі є й інші обставини, які слід було визнати такими, що пом`якшують його покарання, а саме: активне сприяння розкриттю злочину, що засновано на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнання своєї вини і готовності нести кримінальну відповідальність за вчинене та наявність статусу учасника бойових дій по захисту незалежності України, а також врахувати й те, що в його діях відсутні обставини, що обтяжують покарання.

Таким чином, вважає, що не визнавши наведені обставини такими, що пом`якшують його покарання та не врахувавши їх у вироку, суд призначив йому надто суворе покарання з порушенням вимог ст. 65 КК України.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи обізнаним про перебування на розгляді в апеляційному суді його апеляційної скарги, не цікавиться станом її розгляду, жодного разу до суду апеляційної інстанції не з`явився, ігнорує направлені судом на його адресу повістки, які повертаються за закінченням терміну зберігання, і зокрема повернулась повістка про виклик ОСОБА_6 у судове засідання на 21 липня 2022 року, через його відсутність за вказаною адресою, та відповідно також у судове засідання він не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив і ніяких клопотань про відкладення розгляду не подавав, що свідчить про свідоме небажання обвинуваченого брати участь в апеляційному розгляді, тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд, враховуючи, що його неявка не перешкоджає проведенню розгляду, адже його участь не є обов`язковою, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, що характеризують особу обвинуваченого, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки судупершої інстанції, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), що відповідає юридичній кваліфікації діянняч. 1 ст. 186 КК України, колегія суддів не переглядає, оскільки вони ніким із учасників судового провадження не оспорюються. При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Що стосується покарання, то, всупереч тверджень апелянта, міра покарання призначена ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Згідно з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, включаючироль, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінку під час його вчинення та інші фактори, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та/або небезпечність винуватця. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, умисний протиправний характер діяння, форму вини, ступінь здійснення злочинного наміру, мотивацію вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а також дані про особу ОСОБА_6 , який, будучи раніше судимим, вчинив дане кримінальне правопорушення у період іспитового строку, що свідчить про нестабільну поведінку обвинуваченого та про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, що він не одружений, на утримані малолітніх дітей та інвалідів не має, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, порушує громадський порядок, зловживає спиртними напоями, з сусідами відносини не підтримує, та, згідно бази АРМОР Бориспільського ВП ГУНП в Київській області, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: 07.09.2019 за ч. 3 ст. 178 КУпАП, 07.09.2019 за ч. 1 ст. 173 КУпАП, 14.10.2019 за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, 30.01.2020 за ч. 1 ст. 173 КУпАП, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 178 КУпАП, за ч 1 ст. 127 КУпАП. Належним чином при цьому враховано судом і обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 - щире каяття та активне сприяння судовому слідству, а також рецидив кримінальних правопорушень як обставину, що його обтяжує.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_6 покарання саме у виді позбавлення волі, так як його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів неможливе без ізоляції від суспільства, а з урахуванням того, що ОСОБА_6 не відбув покарання, призначене вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.12.2019 року, остаточне покарання визначив ОСОБА_6 на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком, у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, що за своїм видом і розміром не лише відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, але і є необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання.

Вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо визнання та врахування наявності таких пом`якшуючих його покарання обставин, як активне сприяння розкриттю злочину, що засновано на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнання своєї вини і готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене, як підстав для пом`якшення призначеного йому судом покарання за ч. 1 ст. 186 КК України, не можуть бути задоволені, оскільки вказані обставини не лише було враховано судом першої інстанції при призначенні йому покарання, але й не є тими обставинами, які в даному випадку давали б підстави для пом`якшення призначеного йому судом покарання, зважаючи на те, що ОСОБА_6 нове кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку, що, відповідно до ст. 78 КК України, вимагає призначення йому покарання і за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, які визначають, що, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, і остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Аналогічним чином вищевказане стосується і тієї обставини, на яку посилається ОСОБА_6 , як на підставу для пом`якшення призначеного йому судом покарання, а саме - щодо наявності у нього статусу учасника бойових дій по захисту незалежності України, відомості про що під час розгляду справи в суді першої інстанції ним не надавались, але в будь-якому випадку і не надають можливості суду вирішити питання призначення покарання в інший спосіб, ніж передбачено вказаними вище положеннями ст. 71 КК України.

Що стосується прохання обвинуваченого ОСОБА_6 про врахування того, що в його діях відсутні обставини, що обтяжують покарання, то воно є безпідставним, оскільки, згідно положень ст. 34 КК України, рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення, а, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 ,маючи судимість за вчинення умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, у період іспитового строку, а тому суд першої інстанції правильно врахував рецидив кримінальних правопорушень як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_6 .

Інших доводів на обґрунтування необхідності пом`якшення призначеного судом покарання в апеляційній скарзі обвинуваченого не наведено.

А відтак, призначене ОСОБА_6 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, і є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65, 71 КК України.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3