Єдиний унікальний номер: 448/1078/22
Провадження № 1-кп/448/208/22
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

(повний текст)

22.12.2022 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

судді - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання Оксани ТХІР,

провівши судове засідання в приміщенні залу суду в м.Мостиська (81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 1/9, Яворівського району Львівської області) по кримінальному провадженні за №0000357 про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, -

учасники справи:

прокурор Ярослав ШУСТ,

обвинувачений Тарас ГАНДЗ,

та його захисник-адвокат Іван ЧОРНІЙ,

в с т а н о в и л а:

І. Питання, що вирішуються:

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Згідно вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 02.06.2022 року близько 20:00 год., знаходячись в приміщенні кімнати будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись прямим умислом спрямованим на вчинення умисного вбивства останнього, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно наніс потерпілому один удар ножем у ділянку лівої поверхні шиї, чим заподіяв ОСОБА_5 , проникаюче колото-різане поранення легені та органів шиї, яке супроводжувалося гострою крововтратою, що зумовило зупинку серцевої діяльності і дихання, припинення функції центральної нервової системи, внаслідок чого 02.06.2022р., на місці події настала смерть ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 , заявив клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , запобіжного заходу тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 7-и до 15-и років, яке відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, та в разі не обрання такому запобіжного заходу пов`язаного з триманням під вартою, останній продовжить вчиняти нові кримінальні правопорушення, а також враховуючи те, що він ніде не працює, може впливати на свідків та може переховуватись від досудового слідства та суду.

З огляду на вищенаведене, просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 вищевказаний запобіжний захід строком на 60 днів, однак без визначення розміру застави.

ІІ. Позиція сторони обвинувачення та сторони захисту:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 , просить подане ним клопотання задоволити. Крім того, просив суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не визначати розмір застави, оскільки даним кримінальним правопорушенням було спричинено смерть особи.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні проти задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечив. Просив обрати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема обрати домашній арешт. При цьому не зазначив, чи цілодобовий, чи у певний період доби.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , в судовому засіданні заперечив щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, покликаючись на те, що прокурором не доведено необхідності застосування найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки обвинувачений не має наміру ухилятися від слідства, тому просить застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.

Потерпілі особи в даному кримінальному провадженні відсутні.

ІІІ. Установлені судом обставини, положення закону, яким суд керувався та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали:

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_6 , який просить задовольнити клопотання, думку захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали, яким прокурор обґрунтовує доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення.

До них, згідно з п.9 ч.2 ст.131 КПК України, віднесені запобіжні заходи.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим у статті 177 КПК України ризикам.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 31.08.2022 року, обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід - тримання під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» строком на 60 днів, без визначення розміру застави. Надалі такий було продовжено, в тому числі до 24.12.2022 року.

Підставою щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження такого стали достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність.

За змістом статті 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 , під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 , більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Таким чином, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його характеризуючі дані, ризики, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які продовжують існувати і не зменшилися, а також те, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Поряд з цим, судом не здобуто відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені статті 177 КПК України.

Отже, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та надалі продовження такого не зменшилися, що виправдовує тримання ОСОБА_4 , під вартою.

Застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, за даних обставин колегія суддів вважає недоцільним, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити.

Відповідно до частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яким було спричинено смерть особі, запобіжний захід - тримання під вартою на переконання колегії суддів необхідно продовжити без визначення розміру застави.

Згідно зі статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 24.12.2022 року, колегія суддів вважає за необхідне продовжити такий на 60 днів, тобто до 19 лютого 2023 року включно, з наведених вище мотивів та підстав.

Керуючись статтями 2, 22, 26, 176-178, 183, 194, 197, 372, 395 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу - тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , що зареєстрований за адресою: с.Загорби, Яворівського району Львівської області, строк тримання під вартою, в умовах Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Продовжений строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали, тобто з 22.12.2022 року і до 19.02.2023 року включно.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою припиняє свою дію 20 лютого 2023 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд в суді першої інстанції.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Ярослава ШУСТА.

Копію ухвали направити для виконання співробітникам Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст ухвали складено 26.12.2022 року

Головуючий суддя Юрій БІЛОУС

Суддя

ОСОБА_2 ОСОБА_11