ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/623/23 Справа № 210/3564/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваної (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровська від 22 лютого 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Єкатеринбург, російської федерації, громадянки України, займаючої посаду арбітражного керуючого, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.2, ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2023 року клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження №0000147 від 31.08.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.4, ст.209 ч.3, ст.255, ст.358 ч.ч.2, 4 КК України, було задоволено.

Продовжено відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 22 квітня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Рішення суду обґрунтовано тим, що підозра ОСОБА_8 в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні доказами.

Під час проведення досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, котрі відносяться до категорії кримінальних проступків та особливо тяжких злочинів. Відповідно до вимог ст.184 ч.1 п.4 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Також при постановленні слідчим суддею ухвали про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 та його подальшому продовженні були враховані доводи сторони захисту та характеризуючі підозрювану матеріали, але нових обставин, котрі б слугували підставою для зміни запобіжного заходу, стороною захисту надано не було, тож у даному випадку доводи сторони захисту не перевищують суспільного інтересу у справі, а ризики, про які було заявлено на момент застосування слідчим суддею запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , та його подальше продовження, не втратили свою актуальність та продовжують існувати, а прокурором доведено необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 .

Враховуючи те, що в діях підозрюваної ОСОБА_8 вбачаються ознаки складу кримінальних правопорушень, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.2, ч.4 ст.358 КК України, слідчий суддя встановив, що прокурором доведено вагомі докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінальних правопорушень, достатні підстави вважати, що у діях та поведінці підозрюваної існує ризик переховуватися від слідства, а в подальшому і від суду, впливати на свідків, потерпілих та інших підозрюваних, та з метою запобіганням цим спробам, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, відносно останньої, слідчий суддя вважає, що підозрюваній ОСОБА_8 доцільно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, оскільки діяння ОСОБА_8 кваліфіковано в тому числі за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч.2 ст.255 КК України, а саме участь у злочинній організації, враховуючи обставини вчиненого злочину, особу підозрюваної, майновий стан, слідчий суддя визнав за необхідне не визначати розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , без визначення розміру застави.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом повно та всебічно не досліджені всі обставини на підтвердження необгрунтованості пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.2, ч.4 ст.358 КК України.

Слідчий суддя залишив поза увагою доводи про відсутність в матеріалах клопотання про продовження строку тримання під вартою копії повідомлення про підозру, копій протоколів НСРД, на які слідчий, посилається в клопотанні як на доказ наявності вагомих доказів обгрунтованості повідомлення про підозру, про порушення прокурором процесуального стоку визначеного частиною 1 статті 199 КПК України, про відсутність в клопотанні короткого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа та викладу обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, а також доводи сторони захисту стосовно відсутності доказів наявності ризиків, визначених прокурором у клопотанні.

Вказує, що ОСОБА_8 не може бути співучасником будь яких протиправних дій у складі злочинної організації у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 31.08.2020 року за №0000147 стосовно вчинення невідомими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, яке полягало у незаконному заволодінні шляхом обману нерухомим майном, оскільки це правопорушення було скоєно у 2020 року, а ОСОБА_8 була призначена арбітражним керуючим у справу №904/637/22 про банкрутство ТОВ «ПМЗ «Агро Комплект» на підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2022 року,тобто фактично на півтора роки пізніше, ніж було розпочато досудове розслідування.

Також адвокат зазначає, що слідчий суддя залишив без відповідної правової оцінки доводи прокурора, що ОСОБА_8 підозрюється у триваючому кримінальному правопорушенні в часі, тобто у незакінченому злочині, але у змісті повідомлення про підозру орган досудового розслідування вважає вчинене правопорушення закінченим на етапі укладання 12.11.2021 року договору купівлі продажу.

Посилається апелянт і на те, що стороною обвинувачення не вказано, якими саме доказами підтверджується протиправна поведінка ОСОБА_10 із посиланням на назву доказу, предмет, на який були спрямовані протиправні дії ОСОБА_10 , відносно якого майна її дії можливо б було кваліфікувати за ст.190 КК України, немає й доказів повного підконтрольності ОСОБА_8 . ОСОБА_11 , оскільки з протоколів огляду НСРД не убачається жодних зафіксованих розмов про заволодіння шляхом обману нерухомим майном, як і відсутні зафіксовані відомості про надання будь яких вказівок ОСОБА_10 з боку ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Вказує адвокат також на те, що продаж майна банкрута не може відбуватися за волею розпорядника майном та без контролю господарського суду, контроль над діяльністю арбітражного керуючого у процедурі розпорядження майном здійснюється судом у провадженні якого перебуває справа. Жодних доводів щодо вчинення розпорядником майна будь яких дій, які мають ознаки кримінального правопорушення сторона досудового розслідування у повідомленні про підозру не зазначила, а визначила виключно припущення, яке з огляду на спеціальне законодавство є некоректним та необгрунтованим. Доводи ж сторони обвинувачення щодо протиправних дій арбітражного керуючого, кінцева мета яких є відчуження майна підприємства боржника, є некоректними та не обґрунтованими, оскільки відчуження майна банкрута передбачено виключно у процедурі ліквідації через публічні електронні торги в порядку, передбаченому нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

Не погоджується захисник і з підозрою, пред`явленою його підзахисній, за ч. 2,4 ст. 358 КК України, оскільки органи досудового розслідування жодним чином не зазначили, які саме завідомо неправдиві документи та коли саме ОСОБА_8 подавала до Господарського суду Дніпропетровської області. Зауважує, що у підозрі зазначеноне про підробку ОСОБА_10 будь-якого документу, а про надання до суду завідомо неправдивих офіційних документів, що взагалі відноситься до ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Необгрунтованість підозри ОСОБА_8 за ч.2 ст.255 КК України захисник мотивує тим, що у повідомлені про підозру сторона досудового розслідування не обґрунтувала яким чином, за якими обставинами та з метою скоєння якого злочину ОСОБА_10 надала свою згоду, адже доводи прокурора про належність ОСОБА_10 до невідомої злочинної організації зводяться виключно до надання нею письмової згоди, направленої до Господарського суд Дніпропетровської області на призначення останньої у травні 2022 року розпорядником майна у справі про банкрутство ТОВ «ПМЗ Агро Комплект», за результатом розгляду якої суд у відповідності до вимог законодавства призначив ОСОБА_10 на посаду розпорядника майна.

Стосовно відсутності ризиків, заявлених прокурором у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, адвокат ОСОБА_7 зазначає, що прокурор обгрунтовує ризик переховування від органів досудового розслідування або суду тим, що ОСОБА_10 вчинила особливо тяжкий злочин, а слідчий суддя погодився з цим, залишивши поза увагою наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваної, зокрема постійного місця проживання в місті Дніпрі, наявність у власності нерухомого майна, постійного місця роботи.

Крім того, слідчим суддею не надана правова оцінка доводам прокурора стосовно наявності ризику знищення, або спотворення будь - яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі документи є відкритими та перебувають в матеріалах справи про банкрутство у Господарському суді Дніпропетровської області, крім того ОСОБА_8 у відповідності до ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2022 року у справі № 904/637/22 відсторонена від виконання функцій розпорядника майном у справі про банкрутство.

Також захисник вказує, що слідчий суддя необґрунтовано зробив висновок про наявність ризику, який полягає у можливості підозрюваної впливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом погроз, при цьому в матеріалах клопотання наявні протоколи допиту свідків, датовані 2020 роком, які не стосуються періоду дії підозрюваної як арбітражного керуючого у справі про банкрутство, а також про наявність ризику, який полягає у можливості вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Окрім цього, апелянт звертає увагу на те, що досудове розслідуваннякримінального провадження за ч.1 ст. 358 КК України №0000147 було розпочато 31.08.2020 року, в подальшому постановою слідчого СД ВП №2 ДРУГІ ГУНП в Дніпропетровській області закрито. Постановою прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури від 17.10.2022 року кримінальне провадження №0000147 було об`єднано із кримінальним провадженням №0000051 від 01.02.2022 року. Натомість в матеріалах справи відсутні будь які процесуальні документи, якими підтверджується скасування постанови слідчого від 31.08.2020 року про закриття кримінального провадження №0000147, а посилання сторони досудового розслідування на витяг з ЄРДР як на доказ скасування постанови слідчого є не коректним, оскільки такий витяг не є доказом. Але слідчий суддя залишив без уваги доводи сторони захисту стосовно відсутності в матеріалах справи доказів, якими підтверджується законність продовження строків досудового розслідування кримінального провадження № 0000147, який, на думку апелянта, закінчився 28.02.2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію підозрюваної та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Пункт 1 ч. 1 ст. 178 КПК України зобов`язує слідчого суддю під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу враховувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Як витікає з приписів статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею в цілому дотримані.

На думку апеляційного суду, в матеріалах провадження є достатньо доказів, які дозволили слідчому судді дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.2, ч.4 ст.358 КК України, з урахуванням того, що на стадії розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу слідчий суддя має переконатися у наявності обґрунтованої підозри на підставі наданих доказів, які об`єктивно пов`язують особу з припустимим правопорушенням. При цьому, обставини вчинення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та ймовірного судового розгляду справи.

Також апеляційний суд вважає, що дослідивши матеріали клопотання і дані про особу підозрюваної слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність доведених ризиків того, що ОСОБА_8 може переховуватися від слідства, а в подальшому й від суду та незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

Разом з цим, погоджуючись з висновком слідчого судді стосовно необхідності продовження підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 статті 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Отже, з вищенаведених норм кримінального процесуального закону випливає, що слідчий суддя, суд зобовязаний визначити розмір застави у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у випадках, передбачених ч.4 ст. 183 КПК України має право, але не зобовязаний не визначати заставу з огляду на судову дискрецію (судовий розсуд), тобто повноваження суду, надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань з урахуванням цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу підозрюваного, обвинуваченого.

В оскаржуваному рішенні слідчий суддя послався на те, що діяння ОСОБА_8 кваліфіковано в тому числі за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.255 КК України, а тому, враховуючи обставини вчиненого злочину, особу підозрюваної та майновий стан, визнав за необхідне не визначати у цій справі розмір застави як альтернативний захід.

В той же час апеляційний суд не вбачає підстав не визначати розмір застави у даному конкретному випадку, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема приписи п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України про обов`язок суду розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Як убачається з приписів ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В силу ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Ретельно оцінивши в сукупності всі надані матеріали кримінального провадження та обставини, передбачені ст..ст.177, 178 КПК України у тому числі: тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_8 та тяжкість передбаченого за них покарання; вік та стан здоров`я підозрюваної; міцність її соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, нерухомого майна у власності та постійного місця роботи. відсутність судимостей та повідомлень про підозру у інших кримінальних провадженнях, апеляційний суд в даному конкретному випадку приходить до висновку про можливість визначення підозрюваній розміру застави у відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особливо тяжких кримінальних правопорушень, а саме 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 402 600 гривень, оскільки саме такий розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваної під загрозою звернення застави в дохід держави та забезпечити виконання покладених на неї процесуальних обов`язків у випадку її внесення, задля чого апеляційний суд вважає також за необхідне й зобов"язати ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровська від 22 лютого 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , в рамках кримінального провадження №0000147 від 31.08.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 квітня 2023 року.

Визначити ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 402 600 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі звільнення ОСОБА_8 з-під варти під заставу, покласти відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України на неї такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

У разі внесення застави, визначеної у цій ухвалі, та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, остання зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрювана ОСОБА_8 вважатиметься такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити підозрювану ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на неї зобов`язань внесена застава буде звернута в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ___________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4