1Справа № 335/5170/22 1-кп/335/681/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження № 0000004 від 03.08.2022 року, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, громадянина України, стрільця 2 відділення охорони 3 взводу охорони 1 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_7 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України.

Указом Президента України ОСОБА_7 від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_7 від 18.04.2022 №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_7 від 17.05.2022 №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11, 13, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», стрілець 2 відділення охорони 3 взводу охорони 1 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09 травня 2022 року № 86 солдата ОСОБА_4 , призначено на посаду стрільця 2 відділення охорони 3 взводу охорони 1 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та останній приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Разом з ним, на посаді гранатометника 2 відділення охорони 1 взводу охорони 3 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 проходив службу солдат ОСОБА_8 , а на посаді стрільця 2 відділення охорони 1 взводу охорони 3 роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 - солдат ОСОБА_9 .

Солдат ОСОБА_4 , не являвся для солдатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 начальником за військовим званням чи посадою, а отже вказані військовослужбовці у відносинах підлеглості не перебували.

Незважаючи на наведені вище вимоги законодавства, ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями, вчинив кримінальне правопорушення, за наступних обставин:

29 липня 2022 року, приблизно о 20 годині, солдат ОСОБА_4 , знаходячись в місці тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу одного із АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість виникнення суспільно- небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою продемонструвати свою уявну перевагу та заподіяння тілесних ушкоджень кільком особам, в умовах воєнного стану, в порушення ст. ст. 11, 13, 16, 49, 127, 128 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зайшов до приміщення кімнати будинку АДРЕСА_3 , в якій знаходилися солдати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та, після нетривалої розмови, підійшов до солдата ОСОБА_8 , який сидів на ліжку та розгорнутою долонею правої руки наніс йому один удар в область лівої щоки. Після цього, з метою самозахисту солдат ОСОБА_8 кистями своїх рук схопив обидві руки солдата ОСОБА_4 в районі передпліччя, після чого, солдат ОСОБА_4 , стоячи фронтально перед солдатом ОСОБА_8 , головою наніс останньому один удар в область правої брови, чим спричинив йому легке тілесне ушкодження у вигляді рани в лобовій ділянці голови праворуч в середній частині правої брови.

Після цього, солдат ОСОБА_11 , з метою пригнічення конфлікту відтягнув солдата ОСОБА_4 від солдата ОСОБА_8 та вивів з кімнати.

Через нетривалий час, солдат ОСОБА_4 повернувся до кімнати, в якій знаходилися солдати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та кулаком правої руки наніс солдату ОСОБА_9 два удари в область голови справа спереду.

Після нанесення вказаних ударів, солдат ОСОБА_4 покинув кімнату, а згодом знову повернувся до кімнати та головою наніс удар в область лівого ока солдату ОСОБА_9 , чим спричинив йому легке тілесне ушкодження у вигляді синця у лівій навколоочній ділянці..

Таким чином, солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 406 КК України, а саме порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, вчинене щодо кількох осіб та заподіяло легкі тілесні ушкодження.

Під час досудового розслідування, 22.08.2022 між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , з однієї сторони, та підозрюваним ОСОБА_4 , за письмовою згодою потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , у присутності адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості.

Так, за змістом вказаної Угоди, підозрюваний ОСОБА_4 в порядку співпраці з органом досудового розслідування повідомив про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, беззастережно визнав факти, покладені в основу обвинувачення, свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та його кваліфікацію за ч. 2 ст. 406 КК України. Враховуючи ступінь тяжкості наслідків вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання ним своєї винуватості, участь у відсічі збройної агресії Російської Федерації на території України, відсутність у підозрюваного судимостей, сторони узгодили застосування до підозрюваного покарання в порядку ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 406 КК України, а саме покарання у виді шести місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.

Крім того, Угода про визнання винуватості від 22.08.2022 між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 містить умови про роз`яснення підозрюваному наслідків укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 просив затвердити укладену ним з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив затвердити укладену ним угоду, заявив про беззастережне визнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також на запитання суду підтвердив, що він розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення ; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, обвинувачений підтвердив, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник обвинуваченого думку свого підзахисного підтримав та також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились.

Про відкликання згоди на укладення сторонами кримінального провадження угоди про визнання винуватості потерпілі не заявили.

Як зазначено у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 № 13, домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин.

Суд погоджується з тим, що, з огляду на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме визнання обвинуваченим своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність попередніх судимостей, а також позицію потерпілих, які не заперечували проти укладення угоди з обвинуваченим, істотно знижує суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим діяння, а тому призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України не суперечить вимогам закону.

Крім того, суд враховує, що за умов тримання на гауптвахті обвинувачений продовжуватиме виконувати обов`язки військової служби, що за умов воєнного стану буде відповідати інтересам суспільства.

Таким чином, в ході підготовчого судового засідання судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості, подані суду на затвердження, не суперечать вимогам КК і КПК України, покладені в основу обвинувачення факти дійсно мали місце, вчинене обвинуваченим діяння кваліфіковане правильно, угода була укладена в присутності захисника, добровільно і без будь-якого стороннього протиправного впливу на волю обвинуваченого, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб .

Отже, підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не виявлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Питань про застосування, зміну чи скасування інших заходів забезпечення кримінального провадження перед судом порушено не було.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 314-316,369, 373-376, 468-476 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити Угоду про визнання винуватості від 22.08.2022, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , з однієї сторони, та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , узгоджене сторонами угоди із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді шести місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_4 в порядку звернення цього вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя Орджонікідзевського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1