КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0011739 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Червоне Глухівського району Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 будь-яке покарання із звільненням від його відбування з іспитовим строком на один рік.

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та йому призначено покарання у виді одного року обмеження волі.

Строк покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з дня прибуття і постановлення на облік у виправному центрі.

Вироком також вирішене питання щодо процесуальних витрат.

За доводами апеляційної скарги захисник вважає вирок суду незаконним у зв`язку з однобічністю судового слідства, істотним порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, через суворість.

Апелянт зазначає, що суд у вироку вказав про наявність у ОСОБА_6 лише однієї малолітної дитини, хоча у розпорядженні суду були відомості про наявність у обвинуваченого двох малолітніх дітей.

Поряд цим, вказує на те що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, характеризується виключно позитивно. Крім того під час судового розгляду не встановлено обставин, які обтяжують покарання.

Також захисник вважає, що поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_6 намагався відшкодувати завдану потерпілому шкоду, однак під час їх зустрічі останній просив у обвинуваченого 5000 доларів США, та відмовився приймати кошти у меншому розмірі.

Також апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_6 не заперечував того, що саме він завдав тілесні ушкодження потерпілому.

Захисник вважає, що суд, призначивши ОСОБА_6 одне із найсуворіших видів покарань, передбачених санкцією ч. 1 ст. 122 КК України, не мотивував чому інший менш суворий вид покарання буде недостатнім та не забезпечить виправлення обвинуваченого.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 грудня 2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , будучи малознайомими один одному та пов`язаними службовими відносинами, перебували у ресторані «Хей-Лофт», розташованому за адресою: м. Київ, пр. Ак. Глушкова, 1, на території НК «Експоцентр Україна», де разом із колегами святкували новорічні свята. О 02 год., перебуваючи поруч із закладом, між ними виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, діючи умисно на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс ОСОБА_9 не менш чотирьох ударів правою рукою в область щелепи та лобної ділянки зліва, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лицьового черепу - перелом нижньої щелепи в ділянці кута справа, яке є середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, а також трьох саден в лобній ділянці зліва, на спинці носа у верхній третині, в проекції лобного горбка справа, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор та потерпілий щодо задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням наведеного у сукупності із наслідками, які настали від кримінального правопорушення, суд призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України, яке апеляційний суд вважає достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

В той же час колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Із вироку вбачається, що суд, ухвалюючи рішення про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України врахував те, що ОСОБА_6 вину не визнав, завдану шкоду не відшкодував.

В той же час, як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_6 визнав вину частково та не заперечує, що отримані потерпілим ушкодження були завдані саме ним під час бійки, яку розпочав і спровокував саме потерпілий.

Наведені показання обвинуваченого знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, зокрема допитані судом свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 показали, що саме потерпілий ОСОБА_12 був ініціатором конфлікту.

Крім того, обвинувачений зазначав, що намагався відшкодувати завдану потерпілому шкоду та пропонував йому грошові кошти, однак, як зазначив сам потерпілий у суді першої інстанції, запропонована сума його не влаштувала, у зв`язку з чим він відмовився від грошей та вирішив звертатись до суду.

Наведені обставини свідчать про те, що обвинувачений вживав заходів для усунення негативних для потерпілого наслідків від вчиненого ним кримінального правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 вчинив нетяжкий злочин, вину у вчиненому визнав та щиро розкаявся, на спеціальних обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З урахуванням наведеного, а також конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Колегія суддів вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, справедливим та сприятиме меті, визначеній у ст. 50 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, змінити.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4