Справа № 456/3980/21
Провадження № 1-кп/456/161/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000030 від 24.03.2021 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в порядку ст.89 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_4

сторона захисту обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 , керуючись умислом на незаконне придбання, зберігання та незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, при невстановлених органом досудового розслідування обставинах, отримав особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», яку у подальшому, із метою особистого збагачення, незаконно зберігав та незаконно збував за грошові кошти жителям м. Стрия Львівської області, за попередньо встановленими цінами.

Так, 19.11.2020 ОСОБА_3 попередньо домовився з громадянином ОСОБА_6 (із зміненими анкетними даними) про незаконний збут останньому особливо небезпечної психотропної речовини «PVP». Того ж дня, ОСОБА_6 згідно попередньої домовленості, з метою придбання особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», прибув до попередньо узгодженого місця зустрічі з ОСОБА_3 , а саме до продуктового магазину «Зорецвіт», що знаходиться на перехресті вулиць Січових Стрільців та Красівського в м. Стрий, де о 16 год. 05 хв., останній, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, незаконно збув за ціною 200 гривень ОСОБА_6 один згорток фольгованого паперу, наповнений речовиною бежевого кольору, що у відповідності до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 - «PVP», в кількості 0,0646 грам.

Таким чином, ОСОБА_3 незаконно придбав, зберігав з метою збуту, а також збув особливо небезпечну психотропну речовину, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 керуючись умислом на незаконне придбання, зберігання та незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, при невстановлених органом досудового розслідування обставинах, отримав особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», яку у подальшому, із метою особистого збагачення, повторно незаконно зберігав та незаконно збував за грошові кошти жителям м. Стрия Львівської області, за попередньо встановленими цінами.

Так, 11.05.2021 ОСОБА_3 попередньо домовився з громадянином ОСОБА_7 (із зміненими анкетними даними) про незаконний збут останньому особливо небезпечної психотропної речовини «PVP». Того ж дня, ОСОБА_7 згідно попередньої домовленості, з метою придбання особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», прибув до попередньо узгодженого місця зустрічі з ОСОБА_3 , а саме до житлового будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_3 о 16 год. 06 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно незаконно збув за ціною 500 гривень ОСОБА_6 один полімерний пакет, наповнений кристалічною речовиною білого кольору, що у відповідності до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 - «PVP», в кількості 0,2408 грам.

Таким чином, ОСОБА_3 незаконно повторно придбав, зберігав з метою збуту, а також збув особливо небезпечну психотропну речовину, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за вищезазначені кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.
Ч.2 ст.307 КК України - незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені повторно.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Твердження сторін.
Під час змагального судового процесу сторони в правових та логічних формах висунули власні версії подій, які на їх думку, мали місце та висловилися щодо юридично значущих обставин даного кримінального провадження.

Правова позиція сторони обвинувачення.
Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 05 серпня 2021 року слідчим Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 та затверджений прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений ОСОБА_3 незаконно придбав, зберігав з метою збуту, а також збув особливо небезпечну психотропну речовину; повторно незаконно придбав, зберігав з метою збуту, а також збув особливо небезпечну психотропну речовину, тобто вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.307 КК України.

Сторона обвинувачення підтверджує свою версію подій доказами, які містяться у документах, висновках експертів, показаннях свідків, речових доказах, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

Під час виступу у судових дебатах прокурор вважає, що надані докази доводять склад кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_3 і судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності.

Прокурор ОСОБА_4 просить суд визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Правова позиція сторони захисту, надані обвинуваченим ОСОБА_3 покази щодо пред`явленого йому обвинувачення за ч.2 ст.307 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України не визнав та дав показання про те, що першого епізоду, тобто подій, які мали місце 19.11.2020 він не пригадує, він не знає покупця, який підходив до автомобіля і на даний час помер. Вказує, що такого епізоду не було. Що стосується другого епізоду, тобто подій, які мали місце 11.05.2021, він впізнав покупця, той звернувся до нього з проханням взяти йому закладку через інтернет. Він зрозумів, що це підстава, взяв у нього грошові кошти в сумі 500 грн., а йому натомість насипав у кульок сіль і віддав. Він раніше неодноразово брав йому закладки. Крім цього вказав, що у лікаря-нарколога він на обліку перебуває близько 4 років, приймає наркозамісну терапію постійно, це метадонова терапія. Не пригадує,чи вживав метадон у 2020-2021 р.р. Він отримує від держави допомогу, близько 2000 грн. щомісячно. Він часто отримує кошти на картку, так як грає в «Парі Матч». В судових дебатах просить суд визнати його невитуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати.

Захисник ОСОБА_5 вважає обвинуваченого невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, а досліджені в судовому засіданні докази неналежними та недопустимими.

В судових дебатах захисник ОСОБА_5 , який за станом здоров`я на підставі ухвали суду від 22.11.2022 взяв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, що не суперечить вимогам ст.336 КПК України та висновкам ВС у справі №607/25023/19 від 27.09.2022, та за згодою прокурора, обвинуваченого та самого захисника на таку участь в судовому засіданні, висловив свої доводи щодо невинуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України. Зокрема, вказав на недопустимість таких доказів, як протоколи аудіо та відео контролю, оскільки такі не містять інформації щодо предмету доказування, окрім цього вказав, що такі записи постійно переривалися. Просить суд врахувати також, що виписки з банківських карток не мають жодного відношення до справи, а з відеозапису, на якому зображено автомобіль не вбачається, що в такому автомобілі був обвинувачений. Понятий допитаний в судовому засіданні дав показання про те, що підписував протокол в автомобілі, а не в райвідділі поліції, а використання позасудових свідчень свідка, який брав участь в оперативній закупці, суперечить КПК України. Просить суд ухвалити виправдувальний вирок.

Застереження щодо обсягу досліджених доказів.
Враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачений вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, за якими обвинувальний акт надійшов до суду не визнав, за клопотанням сторони обвинувачення, яке було підтримано стороною захисту, відповідно до вимог ч. 2 ст. 349 КПК України, судом досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази.

Історія провадження.
Слідчий СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 09.08.2021 звернувся до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021 справу розподілено головуючому-судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 09.08.2021 вказане кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 16.08.2021 вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

Встановлені судом обставини та докази на їх підтвердження.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням вищенаведених положень процесуального законодавства, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив, що пред`явлене обвинувачення доведено в повному обсязі.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у обвинувальному акті, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку, а саме:
показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 (зі зміненими анкетними даними), особу якого підтверджено у встановленому законом порядку ст.о/у відділу кримінальної поліції Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , про те, що він знає обвинуваченого давно, близько 5 років, обвинувачений не раз лікувався від наркотичної залежності, коли черговий раз прибув з медичного закладу, продовжив займатися злочинною діяльністю і розповсюджувати наркотичні засоби. Це і стало підставою для повідомлення про наведене працівників поліції. Працівники поліції запитали у нього, чи може від зробити контрольну закупку, він у відповідь погодився. По дорозі він зустрів обвинуваченого, запитав у того, чи може він йому придбати закладку, при цьому передав йому грошові кошти в сумі 500 грн. Обвинувачений сказав йому підійти пізніше. Він підійшов десь за годину до під`їзду, в якому проживає обвинувачений, забрав у під`їзді у нього пакетик наркотичного засобу «солі», і поїхав до райвідділку, де зайшов в кабінет, і у нього, в присутності понятих вилучили наркотики. Після цього вони розписалися в протоколі. Станом на 2021 рік він лікувався від наркотичної залежності, йому видали 500 грн. для купівлі наркотичного засобу. PVP це білі кристалики, схожі на сіль, їх називають «солями». Про те, що ОСОБА_3 і далі торгує наркотиками, йому розповіли його знайомі. Вказав, що апаратура працівниками поліції була ввімкнута, коли він вийшов з автомобіля, і вимкнута, коли він повернувся до автомобіля. Він неодноразово до цього часу купував наркотичні засоби у обвинуваченого. Він не просив у обвинуваченого придбати закладку через Інтернет;

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що в листопаді 2020 року його запросили в якості понятого до слідчого в кабінет райвідділу поліції, там в його присутності вилучали наркотичні засоби у особи, упаковували їх в пакет, на якому він розписався. Чи був в кабінеті ще один понятий, він не пригадує. Наркотики знаходилися в згортку. Один раз вилучали наркотики в кабінеті, це було в 2020 році, і один раз вилучали наркотики в автомобілі в 2021 році. Він не раз був понятим, минулого багато часу, тому точно всіх подій він не пригадує;

рапортом старшого оперуповноваженого СКП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 , адресованого начальнику Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 , з якого вбачається, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0000823 від 19.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, в результаті проведення заходів оперативного характеру, за дорученням слідчого було встановлено, що до вчинення даного кримінального провадження причетний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 . Також, в результаті проведення заходів було встановлено, що ОСОБА_3 користується мобільним телефоном, із стартовим пакетом номер НОМЕР_1 . По отриманій у встановленому законом порядку інформації, ОСОБА_3 , за допомогою мобільного зв`язку обговорює час, місце, ціну та вид наркотичного засобу, шляхи реалізації наркотичних засобів та психотропних речовин, а також інші моменти, які мають значення для всебічного, неупередженого та об`єктивного розслідування кримінального провадження /Т.1 а.с. 113/;

протоколом старшого оперуповноваженого СКП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області М. Ванярха від 27.01.2021 про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії, з якого вбачається, що об`єктом контролю є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який 19.11.2020 о 15:23 год. зателефонував до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 та домовився про зустріч на перехресті вулиць Коссака - Січових Стрільців Красівського. О 16:05 год. ОСОБА_3 , знаходячись в автомобілі марки «Тойота Яріс», біля кафе «Баба Франя» по вул. Красівського в м. Стрий зателефонував до ОСОБА_6 і попросив підійти до вказаного автомобіля. Підійшовши до автомобіля, ОСОБА_6 передав через спущене переднє вікно пасажира грошові кошти в сумі 200 грн, а ОСОБА_3 передав йому фольгово-паперовий згорток, в якому знаходилася кристалічна речовина світлого кольору із специфічним запахом. О 16:05 год ОСОБА_6 взяв даний згорток, помістив в кишеню і, сівши в припаркований по вул. Івасюка в м. Стрий автомобіль, був доставлений в службовий кабінет №17 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області /Т.1 а.с. 118,119/;

електронним носієм інформації картою пам`яті, micro SD НC 32 GB №463т, на якому міститься матеріали проведення негласної слідчої (рошукової) дії, що проводилася згідно ухвали Львівського Апеляційного суду від 08.10.2020 /Т.1 а.с. 120/;

протоколом оперуповноваженого СКП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 про результати здійснення негласної слідчого (розшукової) дії від 31.12.2020, з якого вбачається, що ОСОБА_3 , в період часу з 02.11.2020 по 04.12.2020, за допомогою мобільного телефону з сім картою НОМЕР_1 , домовляється про час, місце, ціну та вид наркотичного засобу, шляхи реалізації наркотичних засобів та психотропних речовин /Т.1 а.с. 121-143/;

електронним носієм інформації DVD-R диском /Т.1 а.с.144/;

постановою прокурора Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_14 від 04.11.2020 про проведення контролю за вчиненням злочину, згідно якої для отримання доказів злочинної діяльності та повного викриття схеми, пов`язаної з незаконним зберіганням, перевезенням з метою подальшого збуту, встановлення вини кожного з учасників даної групи у скоєнні даного злочину провести оперативну закупку наркотичного засобу чи психотропної речовини у ОСОБА_3 на зальну суму 500 грн, без затримання особи, з втратою грошових коштів, з використанням аудіо та відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження. Проведення контрольної закупки доручити оперативним співробітникам Стрийського ВП ГУНП у Львівській області /Т.1 а.с. 147-148/;

протоколом огляду грошових купюр оперуповноваженого СКП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 від 19.11.2020, згідно якого, за участю ст.оперуповноваженого СКП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 , здійснено огляд грошових купюр призначених для проведення негласної слідчої (розшукової) дії оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин, згідно постанови прокурора Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_14 від 04.11.2020 про проведення контролю за вчиненням злочину. Грошові купюри: перша номіналом двіста гривень серії ХЗ №4793761 - 2014 р.в.; друга номіналом двіста гривень серії СГ №0724606 - 2014 р.в. та третя номіналом сто гривень серії СБ №4193806 - 2014 р.в. /Т.1 а.с.149-150/;

протоколом огляду покупця оперуповноваженого СКП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 від 19.11.2020, згідно якого, за участю старшого оперуповноваженого СКП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 , здійснено огляд громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , згідно постанови про застосування заходів безпеки та зміну анкетних даних від 04.11.2020, якого згідно постанови прокурора Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_14 від 04.11.2020 про проведення контролю за вчиненням злочину, залучено як конфіденційну особу із зміненими відомостями про неї для проведення оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин у громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 . На момент огляду покупець ОСОБА_6 одягнений по сезону, а саме: штани синього кольору, куртку зеленого кольору та черевики коричневого кольору. Сторонніх речей, заборонених в цивільному обігу, а також грошових купюр при поверхневому огляді ОСОБА_6 не виявлено. Під час огляду, гр. ОСОБА_6 ст. оперуповноваженим СКП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області м. Ванярхом видано для проведення оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин гроші, в загальній сумі 500 грн., а саме грошові купюри: перша номіналом двіста гривень серії ХЗ №4793761 - 2014 р.в.; друга номіналом двіста гривень серії СГ №0724606 - 2014 р.в. та третя номіналом сто гривень серії СБ №4193806 - 2014 р.в., які він поклав у праву кишеню штанів. Більше покупцеві нічого не видавалось /Т.1 а.с. 151/;

протоколом огляду місця події ст. слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 від 19.11.2020, з якого вбачається, що у відповідності до ст.ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України, в присутності понятих, в кабінеті №17 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, в присутності ОСОБА_6 , проведено огляд фольгово-паперового згортка, який він добровільно видав і в якому знаходилася кристалічна речовина світлого кольору з різким специфічним запахом. При цьому ОСОБА_6 пояснив, що 19.11.2020 близько 19:00 год. придбав ј грама психотропної речовини «РVР» (соль) у гр. ОСОБА_3 . Під час огляду вилучено кристалічну речовину білого кольору із специфічним запахом та гроші в сумі 300 грн. /Т.1 а.с. 152-153/;

протоколом про результати контролю за вчиненням злочину оперуповноваженого СКП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 від 20.11.2020, з якого вбачається, що на підставі постанови прокурора Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_14 про проведення контролю за вчиненням злочину від 04.11.2020, з дотриманням вимог ст. ст. 104, 246, 271 КПК України, 19.11.2020 близько 15 год. 30 хв. в службовому кабінеті № 17 Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, що в м. Стрий по вул. Драгоманова, 2, в присутності старшого оперуповноваженого СКП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 , громадянину ОСОБА_6 , за його добровільною згодою, вручено грошові кошти, у сумі 500 гривень, для проведення оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин, у громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 . Після чого, спільно із старшим оперуповноваженим СКП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, ОСОБА_17 та ОСОБА_6 , на автомобілі, було здійснено виїзд на вул. С.Стрільців, до будинку № 5, у м. Стрий. ОСОБА_6 , вийшов із автомобіля і попрямував по вул. Красівського, до продуктового магазину «Зорецвіт», який розташований на перехресті вулиць Січових Стрільців та Красівського в м. Стрий, де очікував ОСОБА_3 . Через деякий час, з відкритого вікна автомобіля, білого кольору, марки «Тойота Яріс», д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований біля кафе «Баба Франя», що в м. Стрий, по вул. Красівського, ОСОБА_3 покликав ОСОБА_6 ОСОБА_6 , підійшовши до вказаного автомобіля, через частково відкрите вікно переднього пасажира о 16:05 год., передав йому грошові кошти, в сумі 200 гривень, а ОСОБА_3 , не виходячи з автомобіля, передав ОСОБА_6 фольгово-паперовий згорток, в якому знаходилась кристалічна речовина, світлого кольору, із різким специфічним запахом. ОСОБА_6 взяв даний згорток, помістив в кишеню куртки та одразу ж, попрямував до автомобіля, який був припаркований по вул. Івасюка, в м. Стрий. ОСОБА_6 , підійшовши до вказаного автомобіля, присів в нього та даним автомобілем, було здійснено виїзд до службового кабінету № 17 Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, що в м. Стрий по вул. Драгоманова, 2. В приміщенні вказаного кабінету, в присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , ОСОБА_6 добровільно видав фольгово - паперовий згорток, в якому знаходилась кристалічна речовина світлого кольору, із різким специфічним запахом. Як пояснив ОСОБА_6 , що за ціною 200 гривень, він придбав 1/4 грама психотропної речовини «РVР» (соль) у громадянина ОСОБА_3 близько 16:05 год., який знаходився в автомобілі білого кольору, марки «Тойота Яріс», д.н.з. НОМЕР_2 , припаркованому біля кафе «Баба Франя», що в м. Стрий, по вул. Красівського /Т.1 а.с. 154-155/;

висновком експерта Львівського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_19 від 04.02.2021 №13/2280, з якого вбачається, що експертиза проведена на підставі постанови ст. слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 від 24.11.2020. Згідно даного висновку в речовині бежевого кольору, яка знаходиться в згортку фольгового паперу, виявлено РVР, що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса РVР становить 0,0646 грам /Т.1 а.с. 159-162/;

протоколом оперуповноваженого ВКП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 16.06.2021, з якого вбачається, що ОСОБА_3 , в період часу з 30.04.2021 по 24.05.2021, за допомогою мобільного телефона з сім картою НОМЕР_1 , домовляється про час, місце, ціну та вид наркотичного засобу, шляхи реалізації наркотичних засобів та психотропних речовин /Т.1 а.с. 166-174/;

протоколом оперуповноваженого ВКП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 18.06.2021, з якого вбачається, що згідно ухвали слідчого судді Львівського апеляційного суду від 15.04.2021, було здійснено контроль за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 . Контроль розпочато: 11.05.2021 о 12 год. 04 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий за адресом: АДРЕСА_4 (зі зміненими анкетними даними), вийшов із автомобіля та попрямував на вул. Дубравського м. Стрий до готелю «Ле Гранд», де очікував його ОСОБА_3 12:05 год. ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_3 та передав йому грошові кошти в сумі 500 гривень, а ОСОБА_3 взяв дані гроші та сказав, що необхідно трохи зачекати, на що ОСОБА_7 погодився. 12 год. 07 хв. контроль припинено. Контроль розпочато: 11.05.2021 о 15 год. 55 хв. 16 гол. 06 хв. ОСОБА_3 відчинив двері під`їзду будинку АДРЕСА_2 та покликав ОСОБА_7 в під`їзді даного будинку, де передав ОСОБА_7 прозорий поліетиленовий пакет на застібку, в якому знаходилась кристалічна речовина, світлого кольору, із різким специфічним запахом. ОСОБА_7 , взяв даний прозорий поліетиленовий пакет на застібку та помістив в кишеню куртки. Одразу ж, ОСОБА_7 попрямував до автомобіля, який був припаркований по вул. Лани в м. Стрий. О 16:09 год. ОСОБА_7 , підійшовши до вказаного автомобіля, присів в нього та даним автомобілем було здійснено виїзд до службового кабінету № 17 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, що в м. Стрий по вул. Драгоманова, 2. О 16:09 хв. - Контроль припинено /Т.1 а.с.175-176/;

постановою прокурора Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про проведення контролю за вчиненням злочину від 27.04.2021, згідно якої у кримінальному провадженні №0000030 від 24.03.2021, для отримання доказів злочинної діяльності та повного викриття схеми, пов`язаної з незаконним зберіганням, перевезенням з метою подальшого збуту на території області наркотичного засобу та його збуту, встановлення вини кожного з учасників даної групи у скоєнні даного злочину, провести оперативну закупку наркотичного засобу, що міститься у таблетках іноземного виробництва «Subutex», які містять в собі наркотичний засіб «Бупренорфін» та психотропну речовину «Амфетамін», «РVР» у ОСОБА_3 на загальну суму 500,00 грн, без затримання особи, з втратою грошових коштів, з використанням аудіо та відео запису за допомогою спеціальних технічних засобів для спостереження. Проведення оперативної закупки доручити оперативним підрозділам Стрийского РУП ГУ НП у Львівській області /Т.1 а.с. 178-179/;

протоколом огляду грошових купюр оперуповноваженого СКП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_13 від 11.05.2021, згідно якого, за участю ст. оперуповноваженого СКП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 , здійснено огляд грошових купюр призначених для проведення негласної слідчої (розшукової) дії оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин, згідно постанови прокурора Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 27.07.2021 про проведення контролю за вчиненням злочину. Грошові купюри: перша номіналом двіста гривень серії ТЗ №3358338 - 2014 р.в.; друга номіналом двіста гривень серії СЄ №5792754 - 2014 р.в., третя номіналом п`ятдесят гривень серії ФВ №6344720 - 2014 р.в. та четверта номіналом п`ятдесят гривень серії ФЄ №1215609 2014 р.в. /Т.1 а.с.180-181/;

протоколом огляду покупця оперуповноваженого СКП Стрийський РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 від 11.05.2021, згідно якого, за участю старшого оперуповноваженого СКП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 , здійснено огляд громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , згідно постанови про застосування заходів безпеки та зміну анкетних даних від 11.05.2021, якого згідно постанови прокурора Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 27.04.2021 про проведення контролю за вчиненням злочину, залучено як конфіденційну особу із зміненими відомостями про неї для проведення оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин у громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 . На момент огляду покупець ОСОБА_7 одягнений по сезону, а саме: штани чорного кольору, куртку чорного кольору та кросівки чорного кольору. Сторонніх речей, заборонених в цивільному обігу, а також грошових купюр при поверхневому огляді ОСОБА_7 не виявлено. Під час огляду, гр. ОСОБА_7 ст. оперуповноваженим СКП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 видано для проведення оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин гроші, в загальній сумі 500 грн., а саме грошові купюри: перша номіналом двіста гривень серії ТЗ №3358338 - 2014 р.в.; друга номіналом двіста гривень серії СЄ №5792754 - 2014 р.в. та третя номіналом п`ятдесят гривень серії ФВ №6344720 - 2014 р.в. та четверта номіналом п`ятдесят гривень серії ФЄ №1215609 2014 р.в., які він поклав у праву кишеню штанів. Більше покупцеві нічого не видавалось /Т.1 а.с. 182/;

протоколом огляду місця події ст. слідчого Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 від 11.05.2021, згідно якого у відповідності до ст.ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України в присутності понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , в приміщенні кабінету №17 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, в присутності ОСОБА_7 , проведено огляд прозорого поліетиленового пакету на застібку в якому міститься кристалічна речовина світлого кольору з різким специфічним запахом. ОСОБА_7 пояснив, що він придбав цю речовину, яка є психотропною речовиною «РVР» (соль) у гр. ОСОБА_3 за 500 грн. приблизно о 16:07 год. в під`їзді будинку АДРЕСА_2 . Під час огляду вилучено поліетиленовий пакет із застібкою, в якому міститься кристалічна речовина білого кольору із специфічним запахом /Т.1 а.с. 183-184/.

протоколом про результати контролю за вчиненням злочину оперуповноваженого СКП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 від 12.05.2021, з якого вбачається, що на підставі постанови прокурора Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про проведення контролю за вчиненням злочину від 27.04.2021, з дотриманням вимог ст. 104, 246, 271 КПК України, складено даний протокол про те, що 11.05.2021 близько 11:30 год. в службовий кабінет № 17 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області було запрошено громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресом: АДРЕСА_4 (зі зміненими анкетними даними), для проведення оперативної закупки, наркотичних засобів та психотропних речовин, у громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 . Так, 11.05.2021 року, близько 11 год. 45 хв. в службовому кабінеті № 17 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, що в м. Стрий по вул. Драгоманова, 2, в присутності старшого оперуповноваженого ВКП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 , громадянину ОСОБА_7 , за його добровільною згодою, вручено грошові кошти, у сумі 500 грн. для проведення оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин, у громадянина ОСОБА_3 .. Після чого, спільно із старшим оперуповноваженим ВКП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_17 та ОСОБА_7 на автомобілі було здійснено виїзд на вул. Б.Хмельницького у м. Стрий. ОСОБА_7 вийшов із автомобіля та попрямував на вул. Дубравського в м. Стрий до готелю «Ле Гранд», де зустрівся з ОСОБА_3 та близько 12:05 год. передав йому грошові кошти в сумі 500 гривень, а ОСОБА_3 взяв дані гроші та сказав, що необхідно трохи зачекати, на що ОСОБА_7 погодився. Через деякий період часу ОСОБА_3 повідомив в телефонному режимі ОСОБА_7 про те, щоб він зайшов до нього за адресою його проживання, а саме: АДРЕСА_2 . Близько 16:07 год. ОСОБА_3 в під`їзді будинку АДРЕСА_2 передав ОСОБА_7 прозорий поліетиленовий пакет, в якому знаходилась кристалічна речовина, світлого кольору, із різким спецефічним запахом. ОСОБА_7 , помістив даний пакет в кишеню куртки і попрямував до автомобіля, який був припаркований по вул. Лани, в м. Стрий. ОСОБА_7 , відійшовши до вказаного автомобіля, присів в нього та даним автомобілем було здійснено виїзд до службового кабінету № 17 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області. В приміщенні вказаного кабінету, в присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , ОСОБА_7 добровільно видав прозорий поліетиленовий пакет на застібку, в якому знаходилась кристалічна речовина, світлого кольору, із різким специфічним запахом. Як пояснив ОСОБА_7 , що за ціною 500 грн. він придбав 1 (один) грам психотропної речовини «РVР» (соль) у громадянина ОСОБА_3 , в під`їзді будинку АДРЕСА_2 /Т.1 а.с. 185-186/;

висновком експерта Львівського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_19 №СЕ-19/114-21/8866-НЗПРАП від 16.06.2021, з якого вбачається, що експертиза проведена на підставі постанови ст. слідчого Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 від 24.05.2021. Згідно даного висновку в кристалічній речовині білого кольору, яка міститься в полімерному пакеті, виявлено РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса РVР становить 0,2408 грам /Т.1 а.с. 190-192/;

протоколом обшуку слідчої СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_20 від 30.06.2021, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.06.2021, в присутності понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_21 проведено обшук в житловій квартирі ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . Під час обшуку було виявлено одну банківську картку «Альфа Банк» № НОМЕР_3 на імя ОСОБА_22 . У ОСОБА_3 виявлено мобільний телефон марки «Iphone 7» із стартовим пакетом з мобільним номером НОМЕР_4 ІМЕІ НОМЕР_5 /Т.1 а.с. 195-197/;

постановою слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 30.06.2021 про визнання об`єктів речовими доказами та прилучення їх до кримінального провадження, згідно якої банківську карту «Альфа банку» № НОМЕР_3 , видану на ім`я ОСОБА_23 , мобільний телефон марки «Iphone 7» ІМЕІ: НОМЕР_5 , із стартовим пакетом «Водафон» номер НОМЕР_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000030 від 24.03.2021 /Т.1 а.с. 198/;

рапортом слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 30.06.2021, адресованого начальнику Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про надання дозволу на реєстрацію рапорту в Журналі ЄО Стрийського РУП ГУНП у Львівській області для подальшого внесення відомостей в ЄРДР та виставлення обліково-статистичної звітності по кримінальному провадженні №0000030 від 24.03.2021, що розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Так, слідством встановлено, що 11.05.2021, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , попередньо домовився з громадянином ОСОБА_7 (із зміненими анкетними даними) про незаконний збут останньому особливо небезпечної психотропної речовини «РVР». Того ж дня, ОСОБА_7 згідно попередньої домовленості, з метою придбання особливо небезпечної психотропної речовини «РVР»., прибув до попереднього визначеного місця, за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_3 о 16:06 год., діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, незаконно збув за ціною 500 грн. один полімерний пакет наповненний кристалічною речовиною білого кольору, що у відповідності до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речових, їх аналогів і прекурсорів, містить особливо небезпечну психотропну речовину РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770, в кількості 0,2408 грам /Т.1 а.с 200/;

листом начальника Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Львівській області від 28.07.2021 №1582/17/01-2021, адресованого прокурору Стрийського окружної прокуратури ОСОБА_4 , з якого вбачається, що для проведення оперативних закупок по кримінальному провадженню №0000823 від 19.08.2020, на підставі рапорту начальника Стрийського РУП, старший оперуповноважений Стрийського ВП ОСОБА_9 отримав в касі ГУНП у Львівській області кошти в сумі 7000,00 грн. по видатковому касовому ордеру від 29.10.2020 № 195; для проведення оперативних закупок по кримінальному провадженню №0000030 від 24.03.2021 на підставі рапорту начальника Стрийського РУП, оперуповноважений Стрийського ВП ОСОБА_9 отримав в касі ГУНП у Львівській області кошти в сумі 500,00 грн. по видатковому касовому ордеру від 12.04.2021 №58. Гроші видано за рахунок коштів загального фонду ГУНП у Львівській області /Т.1 а.с. 205/;

копією видаткового касового ордеру від 29.10.2020, згідно якого ОСОБА_9 було видано грошові кошти в сумі 7000,00 грн та копією видаткового касового ордеру від 12.04.2021, згідно якого ОСОБА_9 було видано грошові кошти в сумі 500,00 грн /Т.1 а.с. 206/;

постановою слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 29.07.2021 про визнання об`єктів речовими доказами та прилучення їх до кримінального провадження, згідно якої банківську карту «Альфа банку» № НОМЕР_3 , видану на ім`я ОСОБА_23 , мобільний телефон марки «Iphone 7» ІМЕІ: НОМЕР_5 , із стартовим пакетом «Водафон» номер НОМЕР_4 , спец пакет № 5401585 (висновок експерта №13/2280), в якому знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина - «РVР», в кількості 0,0646 грам, спец пакет № 5400889 (висновок експерта №СЕ-19 /114-21/8866 НЗПРАП), в якому знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина - «РVР», в кількості 0,2408 грам - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000030 від 24.03.2021 та здано на відповідальне зберігання в камеру зберігання речових доказів Стрийського РУП ГУНП у Львівській області /Т.1 а.с. 207/;

актом прийому-передачі майна на зберігання від 16.06.2021, згідно якого поклажодавець в особі старшого слідчого Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 передає, а Зберігач в особі заступника керівника напрямку з касової роботи ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_24 приймає на відповідальне зберігання грошові кошти по кримінальному провадженню №0000823, а саме: пакет 7069699, в який запакована купюра номіналом 100 грн. (НГ2850483 2011 р.в.), пакет 7069699, в який запаковані дві купюри номіналом 100 грн. (СБ4193806 2014 р.в.) та 200 грн. (СГ0724606 2014 р.в.) /Т.1 а.с. 210/;

витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, згідно якого відсутні відомості про наявність у ОСОБА_3 нерухомого майна /Т.1 а.с. 211/;

листом Територіального сервісного центру МВС №4645 РСЦ ГСЦ МВС від 30.07.2021 № 31/13/4645-842, згідно якого за ОСОБА_3 , згідно облікових даних Єдиного державного реєстру МВС, не зареєстровані транспортні засоби /Т.1 а.с.212/;

заявою ОСОБА_3 від 05.08.2021, адресованою слідчому Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , якою надано слідчому виписку по рахунку банківської карти Альфа- НОМЕР_6 №0806 /Т.1 а.с.213/;

копією банківської картки № НОМЕР_3 /Т.1 а.с.214/;

випискою АТ «Альфа Банк» з рахунку клієнта ОСОБА_3 № НОМЕР_7 , про рух грошових коштів на рахунку НОМЕР_8 за період з 03.08.2020 по 05.08.2021 /Т.1 а.с.215-249/;

дослідженими в судовому засіданні відеозаписами проведення НСРД (аудіо та відео контроль особи), відомості про які зафіксовані на матеріальних носіях інформації (МНІ), зокрема протоколу про результати здійснення НСРД від 27.01.2021 та протоколу про результати здійснення НСРД від 18.06.2021;

протоколом допиту свідка ОСОБА_6 (із зміненими анкетними даними) від 04.08.2021 (який на час розгляду кримінального провадження помер) слідчого Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , згідно з яким свідок надав показання про те, що 19.11.2020 близько 15.00 год. його було запрошено в службовий кабінет №17 Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, що в м. Стрий по вул. Драгоманова,2, для проведення оперативної закупки психотропної речовини «PVP» (соль), у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . В цьому кабінеті, в пристуності оперуповноважних ВКП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_25 йому було за добровільною згодою вручено грошові кошти в сумі 500,00 грн., для проведення оперативної закупки вказаної психотропної речовини у ОСОБА_3 . Після чого, спільно із старшим оперуповноваженим ВКП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_17 та ОСОБА_26 на автомобілі було здійснено виїзд на вул. С.Стрільців до будинку №5. Там він вийшов з автомобіля та попрямував до продуктового магазину «Зорецвіт», що на перехресті вулиць С.Стрільців та З.Красівського, де став очікувати на ОСОБА_3 . Через деякий час із відкритого вікна автомобіля «Тойота Яріс», який був припаркований біля кафе «Баба Франя», ОСОБА_3 покликав його підійти до автомобіля та через частково привідкрите вікно переднього пасажира, побачивши ОСОБА_3 , він передав йому кошти в сумі 200,00 грн., а ОСОБА_3 , взявши вказані гроші, передав йому фольгово-паперовий згорток, в якому знаходилась кристалічна речовина світлого кольору із різким запахом, яку він помістив в кишеню куртки. Після чого він попрямував до вул. Івасюка, де був припаркований автомобіль поліції, сів у нього, і разом з працівниками поліції вони поїхали в Стрийський РВ, де в службовому кабінеті, в присутності понятих, він видав слідчому придбану в ОСОБА_3 психотропну речовину «PVP» (соль), в кількості ј грама, за ціною 200,00 грн. Дана речовина, яка знаходилась в фольгово-паперевому згортку слідчим була вилучена та упакована, про що був складений відповідний протокол, яким був прочитаний та всіма учасниками підписаний /Т.2 а.с.20-21/;

безпосередньо дослідженими в судовому засіданні речовими доказами: двох пакетиків з психотропною речовиною «PVP», банківської карти «Альфа Банк» № НОМЕР_3 та стартового пакету «Водафон» номер НОМЕР_4 , мобільного телефону «Iphone 7» ІМЕІ: НОМЕР_5 .

З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено такі процесуальні рішення, документи та інші матеріали:
постанову про виділення матеріалів кримінального провадження від 24.03.2021, згідно якої прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_27 виділено з кримінального провадження № 0000823 від 11.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, в окреме провадження кримінальне провадження № 3000030 від 24.03.2021, матеріали досудового розслідування за фактом незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин невстановленими слідством особами, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. Виділенню підлягають матеріали з кримінального провадження № 0000823 від 11.08.2020 (в оригіналі), а саме: доручення слідчого № 1350 від 28.09.2020; відповідь на доручення № 1350 від 28.09.2020 з додатками; вказівки у кримінальному провадженні від 25.02.2021; постанова про проведення контролю за вчиненням злочину № 1/499т-20 від 04.11.2020; протокол огляду грошових купюр від 19.11.2020 та фотокопія грошових купюр; протокол огляду покупця ОСОБА_6 від 19.11.2020; протокол огляду місця події від 19.11.2020 за участю ОСОБА_6 та пакет № 7069700 із грошовими коштами в сумі 300 грн.; клопотання про надання дозволу на проведення аудіо-, відео, контролю особи та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 01.10.2020; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 20.11.2020 за участю ОСОБА_6 ; супровідний лист № 177/47/1-21 від 11.02.2021; протокол про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії № 141 н/т/8/59-21 від 27.01.2021 із додатком картою памяті SD НС 32 GB №463т.; супровідний лист № 12141/59/07/20 від 25.11.2020 в НДЕКЦ та постанова про призначення експертизи від 24.11.2020; супровідний лист № 19/114/13/1-2354 від 09.02.2021 із НДЕКЦ та довідка про витрати на проведення експертизи, висновок експерта № 13/2280 від 04.02.2021; протокол про результати здійснення НСРД 3 153нт/8/59-20 від 31.12.2020 із компактдиском № 466т; постанова про проведення контролю за вчиненням злочину № 1/497т-20 від 04.11.2020; супровідний лист №1560 від 23.11.2020; протокол огляду грошових купюр від 19.11.2020 та фотокопія грошових купюр; протокол огляду покупця ОСОБА_28 від 19.11.2020; протокол огляду місця події від 19.11.2020 за участю ОСОБА_29 ; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 20.11.2020 за участю ОСОБА_29 ; клопотання про надання дозволу на проведення аудіо-, відео, контролю особи та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 01.10.2020; супровідний лист № 177/47/1 -21 від 11.02.2021; протокол про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії № 144 н/т/8/59- 21 від 27.01.2021 із додатком картою памяті SD НС 32 GB №465т.; супровідний лист № 12143/59/07/20 від 25.11.2020 в НДЕКЦ та постанова про призначення експертизи від 24.11.2020; лист про погодження термінів виконання експертизи від 18.12.2020; супровідний лист № 19/114/13/1-2353 від 09.02.2021 із НДЕКЦ та довідка про витрати на проведення експертизи, висновок експерта № 13/2279 від 04.02.2021; протокол про результати здійснення НСРД 3 152нт/8/59-21 від 02.02.2021 із компактдиском № 468т /Т.1 а.с.108-110/;

доручення старшого слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_30 про проведення слідчих (розшукових) дій (негласних слідчих (розшукових) дій) за вих. № 1350 від 28.09.2020 у кримінальному провадженні № 0000823 від 19.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, згідно якого доручено працівникам СКП Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області із застосуванням оперативно - розшукових заходів встановити осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин та у разі встановлення таких осіб, ініціювати питання щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій з метою чого написати відповідні рапорти /Т.1 а.с.111/;

супровідний лист начальника Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_31 за вих. № 1353 від 01.10.2020, адресований старшому слідчому Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_32 про скерування матеріалів виконання доручення по матеріалах ЄРДР № 0000823 від 19.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України /Т.1 а.с.112/;

клопотання про надання дозволу на проведення аудіо-, відео контролю особи та зняття інформації із транспортних телекомунікаційних мереж старшого слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_33 , погодженого прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_14 від 01.10.2020, адресованого Львівському апеляційному суду, згідно якого слідчий Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_33 просить надати дозвіл на проведення у кримінальному провадженні №0000823 від 19.08.2020 негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , за місцем його проживання, окрім житла, терміном на 60 діб; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме: абонентського номера оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_1 , яким на даний час користується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , терміном на 60 діб. Технічне забезпечення контролю проведення даної негласної слідчої (розшукової) дії доручити працівникам Стрийського ВП ГУНП у Львівській області із використанням можливостей УОТЗ у Львівській області /Т.1 а.с. 114-115/;

ухвалу слідчого судді Львівського апеляційного суду ОСОБА_34 від 08.10.2020 про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, згідно якої надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_3 , 12.12.1983, жителя АДРЕСА_1 , за місцем його перебування, окрім житла, терміном на 60 діб; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме з абонентського номера оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_1 , яким на даний час користується ОСОБА_3 , 12.12.1983, житель АДРЕСА_1 , терміном на 60 діб, починаючи з 08.10.2020 /Т.1 а.с.116-117/;

ухвалу слідчого судді Львівського апеляційного суду ОСОБА_35 від 02.06.2021, згідно якої задоволено клопотання прокурора ОСОБА_27 у кримінальному провадженні про використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в іншому кримінальному провадженні та надано дозвіл прокурору ОСОБА_27 на використання як доказу у кримінальному провадженні №0000030 від 24.03.2021 інформації, отриманої в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій на підставі ухвали Львівського апеляційного суду №05163т від 08.10.2020, яка виносилася за результатами розгляду клопотання у кримінальному провадженні №0000823 від 19.08.2020 /Т.1 а.с. 145-146/;

постанову про призначення експертизи ст. слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 від 24.11.2020, з якої вбачається, що у кримінальному провадженні №0000823 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, призначено експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, до проведення якої залучено експертів Львівського НДЕКЦ МВС України. На вирішення експерта поставлено такі питання: чи відноситься вилучена речовина до наркотичних засобів, психотропних речовини. їх аналогів та прекурсорів, якщо так, то яка її маса? /Т.1 а.с. 156/;

довідку про витрати на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №13/2280 від 04.02.2021 у кримінальному провадженні №0000823, згідно якої сума витрат на проведення експертизи становить 980,70 грн /Т.1 а.с.158/;

клопотання слідчої Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_20 , погодженого з прокурором Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_27 про надання дозволу на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та аудіо-відео контроль особи від 14.04.2021, згідно якого слідча Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_20 просить надати дозвіл на проведення у кримінальному провадженні № 0000030 24.03.2021 негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж: з абонентського номера № НОМЕР_1 , яким, на даний час, користується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець та житель АДРЕСА_1 , терміном 60 діб; аудіо - відео контроль особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , терміном на 60 діб /Т.1 а.с. 163-164/;

ухвалу слідчого судді Львівського апеляційного суду ОСОБА_34 про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 15.04.2021, згідно якої надано дозвіл на проведення негласних слідчих дій, а саме: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номера № НОМЕР_1 , яким на даний час користується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець та житель АДРЕСА_1 , терміном 60 діб; аудіо - відео контроль особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , терміном на 60 діб. Дозвіл надано на проведення негласних слідчих розшукових дій починаючи з 15.04.2021 /Т.1 а.с. 165/;

постанову про призначення експертизи ст. слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 від 24.05.2021, з якої вбачається, що у кримінальному провадженні №0000030 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, призначено експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, до проведення якої залучено експертів Львівського НДЕКЦ МВС України. На вирішення експерта поставлено такі питання: чи відноситься вилучена речовина до наркотичних засобів, психотропних речовини, їх аналогів та прекурсорів, якщо так, то яка її маса? /Т.1 а.с. 187/;

довідку про витрати на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-21/8866-НЗПРАП від 16.06.2021 у кримінальному провадженні №0000030, згідно якої сума витрат на проведення експертизи становить 1029,72 грн /Т.1 а.с.189/;

ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.06.2021, згідно якої надано дозвіл слідчому Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_36 та слідчим Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_15 , ОСОБА_37 , ОСОБА_33 , ОСОБА_20 , ОСОБА_38 , ОСОБА_8 на проведеня обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а також наявних нежитлових приміщеннях, таких як горища, підвали, гаражі, кладовки, які відносяться до вищевказаної адреси, з метою виявлення, фіксації доказів та встановлення обставин у кримінальному провадженні, а саме відшукання знарядь та предметів вчинення кримінального правопорушення, відшукання наркотичних засобів, психотропних речових, їх аналогів чи прекурсорів, а також знарядь їх виготовлення та засобів і знарядь, які використовувалися для їх збуту /Т.1 а.с.193-94/;

ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.07.2021, згідно якої накладено арешт на банківську карту «Альфа банку» № НОМЕР_3 , видану на ім`я ОСОБА_39 , мобільний телефон марки «Iphone 7» ІМЕІ: НОМЕР_5 , із стартовим пакетом «Водафон» номер /Т.1 а.с. 199/;

постанову прокурора Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 30.06.2021, згідно якої матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0000030 від 24.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та №0000480 від 30.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК Україні об`єднано в одне провадження, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000030 /Т.1 а.с. 203/;

ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.08.2021, згідно якої накладено арешт на рахунок НОМЕР_8 банківської карти № НОМЕР_3 АТ «Альфа-Банк», яка належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 / Т.1 а.с. 251-252/.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000030 від 24.03.2021, 18.08.2020 надійшов рапорт оперуповноваженого СКП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області про те, що під час здійснення оперативно розшукової діяльності та заходів у оперативно розшуковій справі отримано фактичні дані про злочинну діяльність мешканців м. Стрий Львівської області, які об`єднавшись у групу, незаконно збувають наркотичні засоби та психотропні речовини мешканцям Львівської області /Т.1 а.с.106/.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000823 від 19.08.2020, 18.08.2020 надійшов рапорт оперуповноваженого СКП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області про те, що під час здійснення оперативно розшукової діяльності та заходів у оперативно розшуковій справі отримано фактичні дані про злочинну діяльність мешканців м. Стрий Львівської області, які об`єднавшись у групу, незаконно збувають наркотичні засоби та психотропні речовини мешканцям Львівської області /Т.1 а.с.107/.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000480 від 30.06.2021, 11.05.2021, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , попередньо домовився з громадянином ОСОБА_7 (із зміненими анкетними даними) про незаконний збут останньому особливо небезпечної психотропної речовини «РVР». Того ж дня ОСОБА_7 , згідно попередньої домовленості, з метою придбання особливо небезпечної психотропної речовини «РVР», прибув до попереднього визначеного місця, за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_3 о 16:06 год. діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, незаконно збув за ціною 500 грн. один полімерний пакет наповненний кристалічною речовиною білого кольору, що у відповідності до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речових, їх аналогів і прекурсорів, містить особливо небезпечну психотропну речовину РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770, в кількості 0,2408 грам /Т.1 а.с.201/.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000030 від 24.03.2021, 18.08.2020 надійшов рапорт оперуповноваженого СКП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області про те, що під час здійснення оперативно розшукової діяльності та заходів у оперативно розшуковій справі отримано фактичні дані про злочинну діяльність мешканців м. Стрий Львівської області, які об`єднавшись у групу, незаконно збувають наркотичні засоби та психотропні речовини мешканцям Львівської області. Також 11.05.2021, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , попередньо домовився з громадянином ОСОБА_7 (із зміненими анкетними даними) про незаконний збут останньому особливо небезпечної психотропної речовини «РVР». Того ж дня ОСОБА_7 , згідно попередньої домовленості, з метою придбання особливо небезпечної психотропної речовини «РVР», прибув до попереднього визначеного місця, за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_3 о 16:06 год. діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, незаконно збув за ціною 500 грн. один полімерний пакет наповненний кристалічною речовиною білого кольору, що у відповідності до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речових, їх аналогів і прекурсорів, містить особливо небезпечну психотропну речовину РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770, в кількості 0,2408 грам /Т.1 а.с.204/.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочинів, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Так, вищенаведеними доказами, які є належні, допустимі та достовірні, в сукупності - достатні та узгоджені, поза розумним сумнівом доведено те, що ОСОБА_3 19.11.2020 попередньо домовився з громадянином ОСОБА_6 (із зміненими анкетними даними) про незаконний збут останньому особливо небезпечної психотропної речовини «PVP». Того ж дня, ОСОБА_6 згідно попередньої домовленості, з метою придбання особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», прибув до попередньо узгодженого місця зустрічі з ОСОБА_3 , а саме до продуктового магазину «Зорецвіт», що знаходиться на перехресті вулиць Січових Стрільців та Красівського в м. Стрий, де о 16 год. 05 хв., останній, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, незаконно збув за ціною 200 гривень ОСОБА_6 один згорток фольгованого паперу, наповнений речовиною бежевого кольору, що у відповідності до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 - «PVP», в кількості 0,0646 грам. Крім цього, ОСОБА_3 11.05.2021 попередньо домовився з громадянином ОСОБА_7 (із зміненими анкетними даними) про незаконний збут останньому особливо небезпечної психотропної речовини «PVP». Того ж дня, ОСОБА_7 згідно попередньої домовленості, з метою придбання особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», прибув до попередньо узгодженого місця зустрічі з ОСОБА_3 , а саме до житлового будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_3 о 16 год. 06 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно незаконно збув за ціною 500 гривень ОСОБА_6 один полімерний пакет, наповнений кристалічною речовиною білого кольору, що у відповідності до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 - «PVP», в кількості 0,2408 грам.

Щодо критеріїв, за якими Суд здійснює оцінку доказів з точки зору допустимості.
Сторона захисту стверджує про недопустимість доказів, сторони обвинувачення, з підстав отримання зазначених доказів, з порушеннями КПК України.

З огляду на це, Суд зазначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом (ч. 3 ст. 62 Конституції України). Обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо (абз. 5 п. 3.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 12 - рп/2011 від 20.10.2011).

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК (ч. 1 ст. 86 КПК).

Водночас КПК не містить положення про те, що будь - яке процесуальне порушення, допущене при збиранні доказів, тягне за собою безумовне визнання доказів недопустимими (як протилежність за визначенням допустимим доказам). Разом з тим передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь - які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч. 1 ст. 87 КПК).

Правила оцінки доказів, особливо вимога дотримуватися передбаченого законом порядку при отриманні доказів, мають за мету запобігання неправомірному втручанню держави та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів (постанова Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 601/1143/16).

У контексті такого елементу допустимості доказів як належний процесуальний порядок отримання доказів, Суд додатково звертає увагу, що метою встановлення та дотримання такого порядку є насамперед: (1) унеможливлення істотного порушення прав і свобод людини під час збирання (отримання) доказів та (2) забезпечення достовірності отриманих фактичних даних.

У зв`язку із цим, при наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення: (1) прямо та істотно порушують права і свободи людини; чи (2) зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

Вирішуючи на підставі ч. 1 ст. 87 КПК питання щодо допустимості доказу, який отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав чи свобод людини, Суд має обґрунтувати: (1) яке саме фундаментальне право чи свобода особи були порушені, (2) у чому саме полягає істотність такого порушення в тій мірі, що обумовлює недопустимість доказу, та (3) за відповідності ситуації переліку критеріїв, наведеним в ч. 2 ст. 87 КПК - послатись на конкретний пункт цієї норми.

При вирішенні питання щодо допустимості похідних доказів, Суд має встановити не лише те, що первісний доказ отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав і свобод людини і використовувався в процедурах, які призвели до отримання похідного доказу, а також те, що похідний доказ здобутий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим на підставі ч. 1 - 3 ст. 87 КПК. Визнання недопустимими первісних доказів за іншими правилами допустимості, передбаченими КПК, саме собою не дає підстав для визнання недопустимими похідних доказів на підставі ч. 1 ст. 87 КПК.

Вказані висновки узгоджуються з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом у постановах від 08.10.2019 у справі № 639/8329/14 - к, від 12.11.2019 у справі № 236/863/17, від 22.10.2021 у справі № 487/5684/19.

У разі встановлення іншого порушення прав та свобод людини (крім істотних), Суд у кожному конкретному випадку має перевірити, у тому числі, чи вплинуло таке порушення на загальну справедливість судового розгляду за критеріями ЄКПЛ, практики ЄСПЛ та національного законодавства.

При вирішенні питання щодо допустимості фактичних даних, отриманих з порушенням процесуального закону, Суд у кожному конкретному випадку має встановити: (1) чи спричинило це порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих у результаті проведення процесуальної дії; (2) чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушеннями КПК, можуть бути використані Судом як допустимі лише у разі, якщо: (1) ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних (недопустимість правового пуризму ); (2) порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. У разі встановлення порушення, що породжує сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути на основі інших доказів чи за допомогою проведення додаткових процесуальних дій, Суд має визнати такий доказ недопустимим. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.

Такі висновки Суду відповідають практиці Верховного Суду, викладеній у постановах від 25.09.2018 у справі № 210/4412/15 - к, від 05.08.2020 у справі № 334/5670/18, від 22.10.2021 у справі № 347/840/19.

З огляду на це, суд вважає, що, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частин 2 або 3 ст. 87 КПК, суд у вироку обов`язково повинен зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для ухвалення такого рішення. Якщо ж доказ визнається судом недопустимим з підстав передбачених ч. 1 ст. 87 КПК, він має зазначити, наслідком порушення якого конкретно фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Окрім того, обґрунтовуючи наявність цього порушення, суд зобов`язаний зазначити конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби, на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми. Суд також зауважує, що у такому випадку, суд має обґрунтувати свою позицію, вказавши, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.

Що ж стосується інших порушень прав і свобод людини, крім істотних, то в разі встановлення таких, суд у кожному конкретному випадку має перевірити, серед іншого, чи вплинуло таке порушення на загальну справедливість судового розгляду.

А щодо порушень процесуального закону, допущених при отриманні доказів, то суду належить встановити: чи спричинило таке порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії, чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушенням КПК, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо: ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних; порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. У разі встановлення порушення, що породжує сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути на основі інших доказів чи за допомогою проведення додаткових процесуальних дій, суд має визнати такий доказ недопустимим. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.

Отже, підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що визнавати недопустимими слід лише ті докази, які отримані внаслідок процесуальних порушень, які призвели до істотного порушення прав і свобод людини, або якщо допущені при збиранні доказів порушення викликали сумніви у їх достовірності, і ці сумніви не вдалось усунути у справедливому змагальному судовому процесі.

Разом із тим, важливо також зауважити, що на переконання суду, засада законності, у т.ч. у частині порядку отримання доказів покликана запобігти свавіллю держави та заохочувати доброчесну поведінку правоохоронних органів та їх посадових осіб. Поряд із цим, порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок здійснення досудового розслідування, чи окремих процесуальних дій, які втім не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися, з урахуванням балансу конкуруючих інтересів, з одного боку потреби суспільства у розкритті кримінального правопорушення і покарання особи, яка його вчинила, а з іншого - важливість тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду кримінального провадження в цілому.

Наведені вище висновки суду узгоджуються з висновками щодо застосування норм права, викладеними у постановах ККС ВС, зокрема: від 08 жовтня 2019 року, справа № 639/8329/14-к; від 28 січня 2020 року, справа № 359/7742/17; від 01 грудня 2020 року, справа № 318/292/18; від 06 липня 2021 року, справа № 720/49/19; від 12 жовтня 2021 року, справа № 166/867/18; від 22 жовтня 2021 року, справа № 487/5684/19.

Власне, саме такий підхід, суд застосовуватиме під час оцінки доказів сторони обвинувачення та наводитиме свої мотиви з приводу доводів сторони захисту.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року (справа № 757/30683/16-к) - чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих (стосовно цього елемента доказування) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Оцінка окремих доказів, наданих стороною обвинувачення, які поза розумним сумнівом підтверджують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України та спростовують доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів.
За змістом кримінально-процесуального закону до предмета показань свідка належать обставини, що мають пряме чи опосередковане відношення до події кримінального правопорушення, форми вини, наслідків кримінального правопорушення, даних, що належать до показань інших свідків, експертів, їх висновків, понятих і інших учасників процесу, відомості про факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та взаємовідносини свідка з ними і з потерпілим. Знання характеру цих взаємовідносин (нормальні, дружні, родинні, ворожі, неприязні, відсутні будь-які відносини, оскільки бачив (чув) вперше, тощо) дозволить дати правильну оцінку відповідних показань, висновків і процесуальних дій указаних осіб.

Згідно з послідовною практикою ЄСПЛ необхідним елементом справедливості судового провадження є наявність в обвинуваченого можливості реалізувати своє право за підпунктом «d» пункту 3 статті 6 Конвенції шляхом безпосереднього допиту свідка в присутності судді, який ухвалює остаточне рішення у справі.

В судовому засіданні встановлено, що зі свідками, допитаними в судовому засіданні у обвинуваченого відносини ніякі, а відтак, у свідків відсутні підстави наговорювати на обвинуваченого та обмовляти його.

Без сумніву визначальними для суду є показання свідка ОСОБА_7 (зі зміненими анкетними даними), особу якого підтверджено у встановленому законом порядку ст.о/у відділу кримінальної поліції Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , про те, що він знає обвинуваченого давно, близько 5 років, обвинувачений не раз лікувався від наркотичної залежності, коли черговий раз прибув з медичного закладу, продовжив займатися злочинною діяльністю і розповсюджувати наркотичні засоби. Це і стало підставою для повідомлення про наведене працівників поліції. Працівники поліції запитали у нього, чи може від зробити контрольну закупку, він у відповідь погодився. По дорозі він зустрів обвинуваченого, запитав у того, чи може він йому придбати закладку, при цьому передав йому грошові кошти в сумі 500 грн. Обвинувачений сказав йому підійти пізніше. Він підійшов десь за годину до під`їзду, в якому проживає обвинувачений, забрав у під`їзді у нього пакетик наркотичного засобу «солі», і поїхав до райвідділку, де зайшов в кабінет, і у нього, в присутності понятих вилучили наркотики. Після цього вони розписалися в протоколі. Станом на 2021 рік він лікувався від наркотичної залежності, йому видали 500 грн. для купівлі наркотичного засобу. PVP це білі кристалики, схожі на сіль, їх називають «солями». Про те, що ОСОБА_3 і далі торгує наркотиками, йому розповіли його знайомі. Вказав, що апаратура працівниками поліції була ввімкнута, коли він вийшов з автомобіля, і вимкнута, коли він повернувся до автомобіля. Він неодноразово до цього часу купував наркотичні засоби у обвинуваченого. Він не просив у обвинуваченого придбати закладку через Інтернет.

Допит вказаного свідка відбувався за правилами, встановленими ч.9 ст.352 КПК України. Згідно наведеної норми закону, у виняткових випадках для забезпечення безпеки свідка суд може провести допит цього свідка з використанням технічних засобів з іншого приміщення та забезпечує сторонам кримінального провадження можливість ставити запитання і слухати відповіді на них. Цих вимог закону було дотримано. Свідок був допитаний судом в закритому судовому засіданні за участі, в тому числі, захисника та обвинуваченого. Після цього сторона захисту мала можливість поставити власні запитання, на які свідок відповів. Тобто, жодних порушень прав учасників провадження допущено не було.

Щодо показань свідка ОСОБА_6 , то як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду кримінального провадження, вказаний свідок помер.

Суд враховує показання свідка ОСОБА_6 , надані ним під час досудового розслідування, зважаючи на таке.

Суд виходить із того, що правила допустимості доказів, зокрема показань свідків, є перш за все предметом регулювання національного закону.

Згідно з КПК, дослідження показань свідків здійснюється у відповідності із такою засадою кримінального провадження як безпосередність дослідження показань (п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК). Зміст цієї засади розкривається у ст. 23, ч. 4 ст. 95 КПК та полягає у такому.

Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ст. 23 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

З вищенаведеного вбачається, що чинне, на час розгляду цієї справи, національне законодавство передбачає заборону суду використовувати показання свідка, які були надані слідчому та водночас встановлює для останнього обов`язок забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення.

З огляду на обставини цієї справи, Суд має з`ясувати, чи поширюється така заборона на випадки, коли забезпечити присутність свідка під час судового розгляду неможливо з об`єктивних причин, зокрема, у випадку смерті свідка, який раніше надав свої показання слідчому або прокурору під час досудового розслідування і ці показання лягли в основу висунутого обвинувачення.

З цього приводу Суд зазначає, що буквальний зміст слів, якими сформульовані норми, передбачені у ст. 23, ч. 4 ст. 95 КПК говорить про необхідність застосування цих норм до вказаного випадку, однак очевидна нелогічність та несправедливість, що матиме місце внаслідок їх застосування вимагає детального аналізу цих норм, оскільки, на переконання Суду, має місце так звана оціночна прогалина законодавства, усунення якої потребує не лише формального сприйняття змісту зазначених правових норм, а і їх тлумачення.

Так, видається очевидним, що, встановлюючи у другому реченні ч. 4 ст. 95 КПК заборону щодо використання позасудових показань свідків та водночас, покладаючи у ст. 23 КПК на сторону обвинувачення обов`язок щодо забезпечення присутності під час судового розгляду заявлених свідків, законодавець не враховував випадків об`єктивної неможливості виконання останнього, внаслідок смерті свідка. Зворотній підхід до розуміння зазначених норм указував би на те, що на сторону обвинувачення покладається обов`язок забезпечити присутність під час судового розгляду навіть померлих свідків обвинувачення.

За таких обставин, формальний підхід, до застосування засади безпосередності дослідження показань та її складової - заборони використання позасудових показань свідка, безвідносно до існуючих конкретних обставин кримінального провадження, вважається цим Судом неприйнятним.

У цьому зв`язку, Суд зазначає, що запровадження на законодавчому рівні зазначених норм було зумовлене двома факторами: (1) необхідністю забезпечення права сторони захисту на перехресний допит, що є одним з елементів змагального процесу; (2) необхідністю вирішення питання, пов`язаного із підвищенням захисту прав особи на стадії досудового розслідування, оскільки у результаті запровадження таких новацій мав зникнути сенс отримання показань слідчим чи прокурором із застосуванням насильства або погроз, адже такі відомості за законом переставали бути доказами. Саме на цьому було акцентовано увагу у пояснювальній записці до проекту КПК.

Водночас, немає жодних фактичних підстав вважати, що законодавче закріплення заборони використання позасудових показань свідків мало на меті обмежити право сторони обвинувачення щодо обстоювання в суді своєї правової позиції, шляхом посилання на одержані, згідно із встановленим КПК порядком та з дотриманням гарантованих прав і свобод людини, позасудові показання свідка, у тих випадках, коли забезпечити присутність під час судового розгляду заявленого свідка є неможливим з об`єктивних причин.

З урахуванням зазначеного, на переконання Суду, формальне застосування норм, які встановлюють засаду безпосередності дослідження доказів, без врахування цілей впровадження відповідних норм, може призвести до нівелювання іншої засади кримінального провадження, яка спрямована на забезпечення змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Остання, передбачає створення умов для обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій засобами, передбаченими КПК, зокрема, показаннями, які надаються свідком під час допиту в усній або письмовій формі (ч. 1 ст. 22, ч. 2 ст. 84, ч. 1 ст. 95 КПК).

З цього приводу доречно зазначити, що Верховний Суд неодноразово вказував на те, що засаді безпосередності дослідження доказів, як і будь - якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах. У залежності від обставин, ця засада реалізується в різних формах, оскільки суд має узгоджувати її з іншими засадами кримінального процесу та/або легітимними інтересами суспільства чи окремих осіб (постанови Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 750/5745/15-к, від 04.03.2020 у справі № 332/2216/17, від 10.09.2020 у справі № 766/19891/17).

Тобто, принцип безпосередності дослідження доказів може зазнавати певних легітимних обмежень, які не можна вважати порушенням цього принципу.

Такі легітимні обмеження мають ґрунтуватись на законі і справедливості. Кримінальний процес є тією сферою, де сподівання справедливості є особливо великим. Від кримінального процесуального права очікується гарантування справедливого кримінального провадження, що матиме наслідком ухвалення справедливого судового рішення. Водночас «справедливість» має декілька вимірів. Так, сторона обвинувачення, яка покликана захищати легітимні інтереси суспільства, передаючи до суду обвинувальний акт та одержані у законний спосіб докази, сподівається, що судом у змагальному процесі будуть оцінені такі докази та обвинуваченого буде справедливо покарано за вчинений злочин. Натомість, обвинувачений очікує справедливого судового розгляду та вирішення справи, однак з власної точки зору, яка передбачає його правоту і спростовує позицію протилежної сторони. Тобто, для кожного суб`єкта кримінального провадження справедливість означає щось різне.

В аспекті обставин, які розглядаються Судом, видається безспірним те, що справедливість провадження може бути досягнута у випадку, коли сторона обвинувачення зможе посилатись на зібрані у законному порядку докази, а сторона захисту зможе оспорити їх достовірність, належність та допустимість. Як наголошено в ухвалі Верховного Суду у справі № 711/2233/18 від 07.09.2021, для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.

На законодавчому рівні елементи справедливості закладені у завданнях кримінального провадження, які полягають у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Отже, справедливість має фундаментальний характер для кримінального провадження: вона охоплює правовий ідеал належного кримінального судочинства. Справедливість є передумовою будь-якої процесуальної дії, рішення, вихідним моментом правильного розуміння та застосування закону. Держава зобов`язана справедливо регламентувати кримінальне провадження. Тільки тоді, коли окремо взяті норми та інститути кримінального процесуального права матимуть підґрунтя справедливості, кримінальне провадження загалом вважатиметься справедливим.

Як вже зазначалось Судом вище, застосування, передбаченої у другому реченні ч. 4 ст. 95 КПК заборони використання позасудових показань свідка в умовах, коли присутність свідка в суді неможлива з об`єктивних причин (внаслідок смерті свідка), вказуватиме на очевидну нелогічність і несправедливість, адже здобуті у законний спосіб докази сторони обвинувачення, якими є показання свідка, автоматично будуть відкинуті, виходячи лише з формальної заборони на їх використання та без наведення для цього будь-яких вагомих обґрунтувань.

Ураховуючи сучасні підходи до розуміння права, до вирішення проблеми букви і духу права, слід дійти висновку, що в такому випадку фактично має місце прогалина в законодавстві, адже неможливість застосування явно незадовільного законодавчого припису має ті самі наслідки, що й безпосередня відсутність відповідного правила в законодавстві.

З огляду на це, Суд зазначає, що у випадках, коли положення КПК неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК).

До таких засад, зокрема належать: законність, що передбачає необхідність застосовувати кримінальне процесуальне законодавство України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 9).

Зазначеній нормі кореспондують положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ», згідно з якими суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, використання в якості доказів показань, відібраних на стадіях розслідування правоохоронними органами, саме собою не є несумісним зі правом на справедливий суд за умови, що дотримано право на захист.

ЄСПЛ сформулював загальні принципи, які мають застосовуватись у справах, коли свідок обвинувачення не був присутнім у судовому засіданні, а попередньо надані ним показання були визнані допустимим доказом, у рішеннях у справах «Аль - Хаваджа та Тахері проти Сполученого Королівства», «Шачашвілі проти Німеччини» «Сетон проти Сполученого Королівства», «Боєць проти України», «Гарбуз проти України».

На переконання Суду, врахування світового досвіду при тлумаченні актів національного законодавства України є необхідним, оскільки дозволяє побудувати правозастосовну діяльність на основі кращих світових практик.

Далі, Суд зазначає, що ЄСПЛ, для оцінки рішень національного суду на предмет дотримання прав особи на справедливий суд під час використання національним судом показань відсутнього свідка використовує трискладовий тест («тест Аль - Хаваджа та Тахері»), з`ясовуючи такі обставини: - чи існували поважні причини для неявки свідка до суду та відповідно для прийняття показань недопитаного відсутнього свідка як доказів. Однією з поважних причин неявки особи ЄСПЛ визнає її смерть (наприклад, рішення у справі «Тіхак проти України»); - чи були показання відсутнього свідка єдиною або вирішальною підставою для засудження обвинуваченого. Правило «єдиного або вирішального доказу» означає, що визнання вини обвинуваченого виключно або переважно ґрунтується на показаннях свідків, яких обвинувачений не може допитати на будь - якій стадії провадження. У цьому контексті слово «вирішальний» слід розуміти вузько як таке, що вказує на доказ такої значущості або важливості, який, вірогідно, може стати вирішальним для результату розгляду справи. Якщо неперевірені показання свідка підтверджуються іншими доказами, вирішення питання, чи є вони вирішальними буде залежати від сили підтверджуючих доказів: чим більш вагомими будуть інші обвинувальні докази, тим менша вірогідність визнання показань відсутнього свідка вирішальними; - чи існували достатні врівноважуючі фактори, у тому числі вагомі процесуальні гарантії, здатні компенсувати незручності, спричинені стороні захисту в результаті допуску доказу, та забезпечити щоб судовий розгляд у цілому був справедливим. Зокрема, суд має вжити заходи, які здатні забезпечити справедливу та належну оцінку надійності такого доказу («Шачашвілі проти Німеччини»). Обсяг врівноважуючих факторів, необхідних для того, щоб судовий розгляд вважався справедливим, буде залежати від вагомості показань відсутнього свідка. Чим важливішими є ці показання, тим вагомішими мають бути врівноважуючі фактори для того, щоб провадження в цілому могло вважатися справедливим (зокрема, згадане рішення у справі «Сетон проти Сполученого Королівства»). Такими врівноважуючими факторами ЄСПЛ серед іншого визнає: (1) наявність у суду доказів, що підтверджують позасудові показання відсутнього свідка (показання осіб, яким відсутній свідок розповідав про те що сталось, одразу після події; речові докази); (2) надання захисту можливості допитати свідка на стадії досудового розслідування (очна ставка між відсутнім свідком та обвинуваченим); (3) надання можливості обвинуваченому викласти власну версію подій та оспорити надійність відсутнього свідка (згадані вище рішення у справах «Гарбуз проти України»; «Тіхак проти України»).

На переконання Суду, під час аналізу можливості використання позасудових показань свідка, який помер та через це не був допитаний у суді, можливо використати вищенаведені підходи, розроблені ЄСПЛ, адже вони, з одного боку, надають можливість забезпечити змагальність процесу та дослідити надані стороною обвинувачення позасудові показання свідка, які були одержані у законному порядку, а з іншого боку, доступними правовими засобами усунути фактори, що можуть перешкоджати забезпеченню справедливого судового розгляду щодо сторони захисту та які виникли внаслідок відсутності можливості здійснити перехресний допит свідка.

На необхідності застосування указаного тесту при дослідженні позасудових показань померлого свідка також наголосив Верховний Суд у постанові від 02.12.2020 у справі № 279/746/17. Зокрема, скасовуючи рішення апеляційного суду з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції Верховний Суд зазначив про необхідність розгляду клопотання прокурора про дослідження протоколу допиту свідка з урахуванням рішення ЄСПЛ від 15.12.2011 «Аль-Хавайа і Тахері проти Сполученого Королівства».

Суд також ураховує, наявну протилежну практику Верховного Суду щодо оцінки позасудових показань свідків, яка ґрунтується на забороні використання їх як доказів, згідно із положеннями ст. 23, ч. 4 ст. 95 КПК та пріоритетності національного законодавства у питанні встановлення будь-яких правил допустимості доказів.

Проте у цій справі, Суд обґрунтовує свою позицію тим, що положення ст. 23, ч. 4 ст. 95 КПК не поширюються на випадки, коли допит свідка в суді неможливий у зв`язку зі смертю останнього.

Водночас, Суд зазначає, що у тих випадках, коли положення національного процесуального законодавства неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, Суд вважає прийнятним використання розроблених підходів ЄСПЛ для аналізу можливості використання тих чи інших доказів (у даному випадку позасудових показань свідка).

Такі висновки Суду ґрунтуються на усталеній судовій практиці національних судів, яка, зокрема, сформувалась у питанні оцінки доказів як допустимих чи недопустимих, за наслідками перевірки заяв особи про провокацію злочину, згідно із критеріями, розробленими ЄСПЛ.

Отже, зважаючи на вищенаведені положення національного кримінального процесуального законодавства, враховуючи вищенаведену практику Верховного Суду та практику ЄСПЛ, Суд доходить висновку, що використання судом позасудових показань свідка, наданих слідчому не суперечитиме приписам ст. 23, ч. 4 ст. 95 КПК, за сукупності таких умов:

-позасудові показання свідка отримані у порядку, встановленому КПК і з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; -визнання судом неможливості допиту свідка, з виняткових підстав, які об`єктивно унеможливлюють його прибуття до суду; -використання позасудових показань свідка не порушуватиме права обвинуваченого на справедливий суд, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ щодо оцінки таких показань.

Повертаючись до обставин цієї справи, Суд зазначає, що надані прокурором письмові показання свідка ОСОБА_6 були отримані у порядку, встановленому КПК, під час допиту останнього як свідка.

Судом не встановлено даних, які б вказували на те, що ці показання були отримані з порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також Суд зазначає про визнання неможливим здійснення допиту свідка ОСОБА_6 , з виняткової обставини, передбаченої КПК України.

Такою обставиною, що об`єктивно унеможливлює допит ОСОБА_6 у суді, є смерть останнього (п. 1 ч. 3 ст. 97 КПК). Зазначена обставина підтверджується матеріалами справи. Водночас обставин, які свідчили б про ймовірну неможливість у майбутньому провести допит ОСОБА_6 у суді (тяжка хвороба тощо), в матеріалах провадження немає. Отже, існують поважні причини для прийняття Судом як доказу позасудових показань померлого свідка ОСОБА_6 .

Висновки Суду щодо вини ОСОБА_3 не ґрунтуються виключно або переважно на показаннях свідка ОСОБА_6 , що свідчить про те, що ці показання не є єдиним та вирішальним доказом. За змістом цього вироку Суд обґрунтовує винуватість ОСОБА_3 низкою інших доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, про які детально зазначено у цьому вироку.

Фактичні дані, що містяться у таких доказах, узгоджуються між собою та показання ОСОБА_6 і не суперечать жодному з них.

Під час провадження обвинувачений мав достатньо часу та можливостей, щоб підготувати свій захист та викласти власну версію подій, надати докази неправдивості версії обвинувачення, спростувати чи поставити під сумнів достовірність показань свідка ОСОБА_6 , вказати на будь - які неузгодженості в його показаннях, а також суперечності з іншими доказами. Сторона захисту мала можливість брати участь у дослідженні всіх доказів, шляхом ставлення запитань свідкам, висловлювання зауважень та надання пояснень щодо кожного дослідженого Судом доказу. Користуючись цією можливістю, захист подав низку заяв та клопотань з доводами щодо недопустимості та недостовірності доказів, зокрема позасудових показань свідка ОСОБА_6 , які стали предметом оцінки Суду.

Окрім того, обвинуваченому була надана можливість надати свої показання на найбільш сприятливій для цього стадії судового процесу - після дослідження всіх доказів у справі, та викласти власну версію щодо подій, які є предметом розгляду у цьому провадженні. Обвинувачений скористався такою можливістю та надав показання, виклавши свою версію подій.

Із врахуванням викладеного вище, Суд вважає за можливе визнати допустимим доказом позасудові показання померлого свідка ОСОБА_40 , згідно яких 19.11.2020 близько 15.00 год. його було запрошено в службовий кабінет №17 Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, що в м. Стрий по вул.. Драгоманова,2, для проведення оперативної закупки психотропної речовини «PVP» (соль), у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . В цьому кабінеті, в пристуності оперуповноважних ВКП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_25 йому було за добровільною згодою вручено грошові кошти в сумі 500,00 грн., для проведення оперативної закупки вказаної психотропної речовини у ОСОБА_3 . Після чого, спільно із старшим оперуповноваженим ВКП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_17 та ОСОБА_26 на автомобілі було здійснено виїзд на вул.. С.Стрільців до будинку №5. Там він вийшов з автомобіля та попрямував до продуктового магазину «Зорецвіт», що на перехресті вулиць С.Стрільців та З.Красвіського, де став очікувати на ОСОБА_3 . Через деякий час із відкритого вікна автомобіля «Тойота Яріс», який був припркований біля кафе «Баба Франя», ОСОБА_3 покликав його підійти до автомобіля та через частково привідкрите вікно переднього пасажира, побачивши ОСОБА_3 , він передав йому кошти в сумі 200,00 грн., а ОСОБА_3 , взявши вказані гроші, передав йому фольгово-паперовий згорток, в якому знаходилась кристалічна речовина світлого кольору із різким запахом, яку він помістив в кишеню куртки. Після чого він попрямував до вул. Івасюка, де був припаркований автомобіль поліції, сів у нього, і разом з працівниками поліції вони поїхали в Стрийський РВ, де в службовому кабінеті, в присутності понятих, він видав слідчому придбану в ОСОБА_3 психотропну речовину «PVP» (соль), в кількості ј грама, за ціною 200,00 грн. Дана речовина, яка знаходилась в фольгово-паперевому згортку слідчим була вилучена та упакована, про що був складений відповідний протокол, яким був прочитаний та всіма учасниками підписаний /Т.2 а.с.20-21/.

Суд констатує, що визнання цих показань допустимим доказом не може поставити під сумнів справедливість судового розгляду в цілому чи порушити право обвинуваченого на захист.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень сторони захисту з цього приводу.

Окрім цього є такими, що підтверджуються дослідженими доказами у справі показання свідка ОСОБА_10 про те, що в листопаді 2020 року його запросили в якості понятого до слідчого в кабінет райвідділу поліції, там в його присутності вилучали наркотичні засоби у особи, упаковували їх в пакет, на якому він розписався. Вказані показання свідка повністю підтверджують дотримання процесуального пордяку отримання доказів уповноваженими органами, як в 2020 році, так і в 2021 році.

Щодо свідка ОСОБА_18 , на допиті якого наполягала сторона захисту, то згідно відповіді начальника Стрийського РУП ГУ НП у Львівсьуій області №10564/47/03/22 від 15.09.2022, свідок ОСОБА_18 згідно центральної підсистеми Аркан станом на 15.09.2022, здійснив перетин кордону 20.01.2022 о 04 год. 36 хв на виїзд в пункті пропуску «Шегині». А відтак, допит вказаного свідка на час розгляду кримінального провадження є неможливим, оскільки в суду відсутні відомості про місце перебування свідка на даний час, як і відсутні відомості про те, коли вказаний свідок, зважаючи на введений на території України воєнний стан, планує повернутися в Україну.

При цьому суд зауважує, що після оголошення вказаної відповіді, сторона захисту на допиті свідка ОСОБА_18 більше не наполягала.

В судовому засіданні також встановлено, що підставою для початку досудового розслідування даного кримінального провадження була оперативна інформація, отримана уповноваженими особами правоохоронного органу.

Відповідно до вимог ст.214 КПК України та Наказу ГПУ від 06.04.2016 №139 «Про затвердження Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відомості до ЄРДР, що не суперечить підставам зазначеним у Положенні, де встановлено перелік джерел, з яких виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Рапорт старшого оперуповноваженого СКП Стрийського ВПГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 та рапорт слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 30.06.2021, слугували підставою для внесення відомостей до ЄРДР, в порядку ст.214 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Вказані докази є належними та допустимими згідно висновків, викладених у постановах ВС у справі № 390/685/19 від 25 листопада 2021 року та у справі № 748/2075/19 від 29 вересня 2022 року.

Крім того, факт внесення відомостей про злочин на підставі даних, які були отримані правоохоронними органами, не є таким, що ставить під сумнів законність проведення досудового розслідування (Постанова ККС ВС від 22.05.2018, справа №740/4332/15-к).

Фактичні дані, отримані в результаті проведення оперативних закупок, можуть бути визнані належними та використані як докази у кримінальному провадженні за умови, якщо вони були отримані в порядку, передбаченому КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність».

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування в ході оперативних закупок, аудіо- відео контролю та візуального спостереження за обвинуваченим було дотримано порядку їх ініціювання, проведення та фіксації результатів.

Доводи сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, яким чином особи, що здійснювали оперативну закупку були підібрані для участі у справі не змінюють правового змісту проведених процесуальних дій в межах НСРД та не ставлять під сумнів адекватність, правову обізнаність або добровільність на проведення таких дій залегендованих осіб.

Крім того, згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про державну таємницю» до державної таємниці відноситься, в т.ч. інформація про засоби, зміст, плани, організацію, фінансування та матеріально-технічне забезпечення, форми, методи і результати ОРД; про осіб, які співпрацюють або раніше співпрацювали на конфіденційній основі з органами, що проводять таку діяльність.

Законодавством також не передбачено отримання заяви чи укладення угоди про конфіденційне співробітництво з особою, яка вчиняла оперативні закупівлі.

Аналізуючи твердження захисту про незаконність проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме проведення контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення оперативної закупки за кримінальним провадженням стосовно ОСОБА_3 та недопустимість зібраних слідством доказів з порушенням КПК України, суд вважає їх безпідставними та виходить з наступного.

Так, відомості стосовно незаконного збуту психотропних речовин були внесені до ЄРДР за №0000030 18.08.2020. У межах цього кримінального провадження за наявності підстав для проведення негласних слідчих (розшукових) дій згідно ст.246 КПК України прокурором було винесено постанови про проведення контролю за вчиненням злочину шляхом проведення оперативної закупки наркотичних засобів чи психотропної речовини, які було доручено оперативним співробітникам Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області.

Суд вважає, що свідченням про відповідність вимогам КПК України та ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність» постанов прокурора, є наявність у справі як доказів протоколів про оперативні закупки.

У вказаних постановах про проведення контролю за вчиненням злочину шляхом проведення оперативної закупки, прокурором зазначено найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; правову кваліфікацію злочину із зазначенням статті КК України, а саме за ч.2 ст.307 КК України; відомості про особу (осіб), місце або річ, щодо яких проводитиметься негласна слідча (розшукова) дія, а саме про причетність ОСОБА_3 до злочинів пов`язаних з обігом наркотичних та психотропних речовин, місце його проведення, мету негласної слідчої (розшукової) дії, відомості про особу (осіб), яка буде проводити негласну слідчу (розшукову) дію; обґрунтування прийнятої постанови, у тому числі обґрунтування неможливості отримання відомостей про злочин та особу, яка його вчинила, в інший спосіб, вказівку на вид негласної слідчої (розшукової) дії, що проводиться, а саме провести оперативну закупку наркотичних засобів у ОСОБА_3 використавши гроші як заздалегідь ідентифіковані засоби.

На підставі викладеного, суд вважає, що при винесенні постанов про проведення контролю за вчиненням злочину шляхом проведення оперативної закупки наркотичного засобу та психотропних речовин, прокурорами були дотриманні усі вимоги закону.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що у межах кримінального провадження були здійснені помітка, огляд з фіксуванням серії та номеру грошових купюр та вручення їх закупникам, що зафіксовано у відповідних протоколах, і вказаний спосіб документування не суперечить вимогам статей 103-105, 252 КПК України. Подальший рух цих коштів - передачу їх ОСОБА_3 як оплату за психотропну речовину зафіксовано у протоколі огляду покупця та вручення грошових коштів.

Обов`язковим елементом порядку отримання доказів в результаті НСРД є попередній дозвіл уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення.

Ухвали слідчих суддів Львівського апеляційного суду, які встановлювали обставини процесуального характеру, що мали значення при оцінці допустимості використання отриманих у результаті НСРД фактичних даних як доказів у кримінальному провадженні, оцінені судом за участю сторін кримінального провадження у сукупності із протоколами НСРД.

Також не зазначення в протоколі, яке саме обладнання було встановлено на особу, його технічні характеристики не може бути підставою для не брання до уваги даного протоколу.

Щодо доводів сторони захисту про те, що відеозаписи, які були досліджені безпосередньо в судовому засіданні, під час їх проведення постійно переривалися, то суд зазначає таке.

Процесуальним законом не передбачена заборона зупинення аудіо- чи відеозапису під час проведення таких слідчих дій. При цьому суд також звертає увагу, що органи досудового розслідування наділені правом здійснення вибіркової аудіо- та відеофіксації, яка є найбільш доцільною під час проведення такої слідчої дії, оскільки фіксує лише ті події, які несуть найбільш корисне інформаційне навантаження.

Разом з тим суд, погоджуючись з доводами прокурора, зазначає, що протоколи про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо-, відеоконтролю особи були отримані органом досудового розслідування у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, без істотних порушень його вимог та Конституції України, а тому згідно положень ч. 1 ст. 86 КПК України вони є допустимими доказами.

Відповідно до ст. 260 КПК аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.

Здійснені аудіо-, відеоконтроль особи було проведено на підставі ухвал слідчих суддів Львівського апеляційного суду, уповноваженими на це особами.

За змістом ч. 1 ст. 252 КПК за результатами проведення НСРД складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. Суд зауважує, що долучений до протоколу про проведення НСРД аудіо-, відеоконтролю особи флеш-накопичувач опечатаний та містить вказівку про те, що він являється додатком до цієї проведеної НСРД.

Відповідно до п. 4. 2 Інструкції про організацію проведення НСРД періодичність складання протоколів залежить від виду НСРД, терміну її проведення (одномоментно чи упродовж часу), від доручення слідчого, прокурора, але в будь-якому випадку безпосередньо після отримання фактичних даних, які можуть використовуватись як докази для встановлення місця перебування особи, що розшукується, про кожний випадок огляду, виїмки, дослідження матеріалів про результати негласної слідчої дії тощо.

Таким чином, уповноважена особа обмежена часом складення протоколу лише після отримання фактичних даних, які можуть використовуватись як докази для встановлення місця перебування особи, що розшукується, про кожний випадок огляду, виїмки, дослідження матеріалів про результати негласної слідчої дії тощо.

Слід зауважити, що ст. 252 КПК, якою регламентовано фіксацію ходу і результатів НСРД, також не встановлено часу складення протоколу за результатами НСРД.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

З аналізу проведених НСРД у формі аудіо-, відеоконтролю особи та в контексті зазначених положень процесуального законодавства суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання цих протоколів недопустимими доказами.

З протоколів огляду покупця та грошових купюр видно, що вони складені з урахуванням вимог ст. ст. 104, 105, 106, 223, 234, 237 КПК, у присутності двох понятих, яким роз`яснено їхні права та обов`язки, передбачені ст. ст. 11, 13, 15, 223 КПК. Крім цього, варто зауважити, що протокол огляду підписаний усіма учасниками, зауважень чи доповнень до протоколу від них не надійшло, що зафіксовано уповноваженою особою.

Матеріалами справи встановлено, що згідно листа начальника Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Львівській області від 28.07.2021 №1582/17/01-2021, адресованого прокурору Стрийського оружної прокуратури ОСОБА_4 , для проведення оперативних закупок по кримінальному провадженню №0000823 від 19.08.2020 на підставі рапорту начальника Стрийського РУП, старший оперуповноважений Стрийського ВП ОСОБА_9 отримав в касі ГУНП у Львівській області кошти в сумі 7000,00 грн. по видатковому касовому ордеру від 29.10.2020 № 195; для проведення оперативних закупок по кримінальному провадженню №0000030 від 24.03.2021 на підставі рапорту начальника Стрийського РУП, оперуповноважений Стрийського ВП ОСОБА_9 отримав в касі ГУНП у Львівській області кошти в сумі 500,00 грн. по видатковому касовому ордеру від 12.04.2021 №58. Гроші видано за рахунок коштів загального фонду ГУНП у Львівській області.

Сторона захисту стверджує також про недопустимість аудіо-, відеозаписів, виготовлених за результатами проведення НСРД, покликаючись на те, що вони є копіями, а не оригіналами, а долученням до матеріалів справи копій допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Суд щодо оцінки таких доводів виходить із того, що аудіо-, відеозаписи НСРД є електронними документами в розумінні пунктів 1, 3 ч. 2 ст. 99 КПК.

Відповідно до приписів ст. 99 цього Кодексу документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

За приписами ч. 3 цієї статті оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення як документу.

Постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року в справі № 554/5090/16-к (провадження № 51-1878кмо21) розтлумачено порядок оцінки електронного доказу та його допустимості. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення. Відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа, де матеріальний носій є способом збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.

Отже, безпідставними є твердження захисника про недопустимість як доказів DVD-R дисків через те, що вказані оптичні носії не є первинними носіями інформації та містять лише відображення файлів, записаних в пам`ять технічного пристрою для прихованого аудіо-, відеозапису. Доводи сторони захисту не спростовують висновків суду про допустимість оптичних дисків DVD-R з відображеними на них електронними документами аудіо-, відеозаписів, отриманих під час НСРД, наданих суду відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК.

Отже, зміст матеріалів кримінального провадження спростовує твердження сторони захисту про недотримання, в контексті приписів КПК, як порядку виготовлення протоколів НСРД і додатків до них, так і долучення їх до матеріалів справи.

За приписами ч. 1 ст. 256 КПК протоколи НСРД, аудіо- або відеозаписи, фотознімки, інші результати, здобуті за допомогою застосування технічних засобів, можуть використовуватися в доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування.

Гарантією захисту законних прав та інтересів сторін у кримінальному провадженні є встановлені ст. 266 КПК вимоги про те, що технічні засоби, застосовані під час проведення НСРД, а також первинні носії отриманої інформації повинні зберігатися до набрання законної сили вироком суду.

За наявності відповідних підстав первинні носії інформації та технічні засоби, за допомогою яких отримано інформацію, можуть бути предметом дослідження відповідних спеціалістів або експертів у порядку, передбаченому цим Кодексом. Необхідність дослідження первинного електронного документу (цифрового файлу) може виникнути у разі наявності обґрунтованих сумнівів в достовірності інформації (ознак зміни чи втручання до змісту файлу).

Обґрунтовані сумніви в достовірності інформації мають бути об`єктивними та аргументованими, з огляду на обставини конкретного кримінального провадження. Твердження сторони захисту щодо можливого здійснення технічного втручання і редагування аудіо-, відеозаписів, недостовірності відображеної на них інформації, мають спиратися на об`єктивні дані безсумнівного сприйняття таких фактів чи переконливо підтверджуватися іншими доказами у справі або обґрунтовуватися відповідними технічними висновками спеціалістів на засадах змагальності в кримінальному процесі. Об`єктивних даних про такі факти суду стороною захисту не надано. Стосовно призначення судово-технічних експертиз, з клопотаннями про проведення таких сторона захисту не зверталась. Отже, доводи сторони захисту в цій частині також є безпідставними.

Згідно положень ч. 1 ст. 246 КПК НСРД є різновидом слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом, а тому відомості про назви та характеристики технічних засобів, які застосовувалися при їх проведенні, обґрунтовано не наведені в протоколах за результатами НСРД. Такий висновок відповідає позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеній в постановах від 7 жовтня 2020 року (справа № 725/1199/19), від 20 травня 2020 року (справа № 585/1899/17), від 22 жовтня 2021 року (справа № 487/5684/19).

Відповідно до пунктів 4.5.1, 4.5.6 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом голови Служби безпеки України від 12 серпня 2005 року № 440 (в редакції, чинній на момент здійснення процесуальних дій), до державної таємниці належать відомості про номенклатуру, фактичну наявність спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки: устаткування, апаратури, приладів, пристроїв, програмного забезпечення, препаратів та інших виробів, призначених (спеціально розроблених, виготовлених, запрограмованих або пристосованих) для негласного отримання інформації, що розкривають найменування, принцип дії чи експлуатаційні характеристики технічних засобів розвідки, спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки, призначених для здійснення та забезпечення оперативно-розшукової, контррозвідувальної чи розвідувальної діяльності, володіння якими дає змогу зацікавленій стороні впливати на її результати, що створює загрозу національним інтересам і безпеці. Враховуючи, що відомості про спеціальні технічні засоби, призначені для негласного отримання інформації, є державною таємницею і стосуються не тільки цього кримінального провадження, їх розголошення без належних і обґрунтованих підстав загрожує національним інтересам та безпеці, поняття і ознаки яких визначені в Законі України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України».

Отже, право обмеження стосовно розкриття у кримінальному провадженні відомостей, визначених ст. 246 КПК, обумовлено віднесенням їх до державної таємниці та потребою зберігати таємні методи розслідування злочинів за відповідними дорученнями оперативним підрозділом СБУ.

Не зазначення в протоколах НСРД технічних засобів, які використовувалися під час проведення НСРД, не ставить під сумнів належність та допустимість як доказів протоколів НСРД та додатків до них DVD-R дисків, з огляду на положення статей 85 - 87 КПК, адже їх збирання й закріплення відбулося без порушення гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінальним процесуальним законодавством порядку, вони походять із належного процесуального джерела, отримані належним суб`єктом, у належному процесуальному порядку з належним оформленням джерела фактичних даних.

Щодо доводів сторони захисту про недопустимість як доказів висновків експертиз, суд зазначає, що висновки експерта повністю відповідають ч. 1 ст. 102 КПК та Додатку 2 до Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби МВС України, затвердженої наказом МВС від 17 липня 2017 року № 591.

Згідно з ч. 1 ст. 102 КПК у висновку експерта повинно бути зазначено: (1) коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; (2) місце і час проведення експертизи; (3) хто був присутній при проведенні експертизи; (4) перелік питань, що були поставлені експертові; (5) опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; (6) докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; (7) обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання.

Відповідність висновку експерта положенням ст. 102 КПК є ключовим, оскільки саме вимогам КПК має відповідати джерело доказів, а саме статтям 1, 17, 22, 84-86 КПК.

У додатку 2 до Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби МВС України зазначається, що лише у разі потреби можуть бути стисло викладені обставини, які безпосередньо стосуються проведення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 КПК висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Згідно з ч. 3 цієї ж статті, висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

Під час виконання дослідження, експерт самостійно визначає методи та способи виконання експертизи. Водночас, об`єктивних даних, які б викликали обґрунтовані сумніви у використаних експертом під час проведення експертизи методиках, захистом не наведено. Висновки експерта за своїм змістом є послідовним, логічним, а викладені у них дані не є суперечливими. Ба більше, фаховість експерта, його стаж експертної роботи та попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта, переконують суд у достовірності висновків експерта.

При цьому суд зауважує, що гарантії незалежності судового експерта та відповідальність за її порушення чітко визначена у національному законодавстві.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 244 КПК України сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо, зокрема, існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок.

Однак сторона захисту таким правом не скористалась.

Ураховуючи викладене, суд не вбачає підстав для визнання фактичних даних, які містяться у висновках експерта недопустимими доказами, а доводи сторони захисту вважає припущеннями, які не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Щодо відсутності провокації у вказаному кримінальному провадженні.
У рішенні «Матановіч проти Хорватії» ЄСПЛ зазначив, що «підбурювання, за змістом кримінального процесуального закону, мало б місце тільки тоді, коли таємний агент перед тим, … як було прийнято рішення про закупку і продаж наркотиків разом з іншими співвиконавцями злочину, неодноразово б заохочував [обвинуваченого] до вчинення злочину (або сприяв утвердженню у прийнятті такого початкового рішення обвинуваченим). Втім, докази ясно показують, що така пропозиція була лише загальним абстрактним виразом готовності таємного агента платити певну суму грошей за поставлені наркотики, після чого скаржник добровільно продовжував спілкуватися з ним, щоб отримати особисту користь від абстрактної готовності "покупця" [купувати наркотики]. Звернення таємного агента в даному випадку не було обов`язковою умовою для злочинної діяльності скаржника, тобто дія, яку б в іншому випадку він би не вчинив. Навпаки, суди дійшли до висновку, що навіть без [агентів під прикриттям] він мав намір вчинити злочин, за який він був засуджений».

Отже, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Банніков проти Російської Федерації» від 04 листопада 2010 року, «Веселов та інші проти Російської Федерації» від 02 жовтня 2010 року, «Раманаускас проти Литви» від 05 лютого 2008 року застосування особливих методів ведення слідства - зокрема, агентурних методів - саме по собі не може порушувати право особи на справедливий суд. Ризик провокації з боку працівників правоохоронних органів, викликаний вказаними методами, означає, що їх використання повинно бути суворо регламентованим. Для застосування цих методів у правоохоронних органів мають бути докази на підтвердження аргументу схильності особи до вчинення злочину.

Так, для визначення провокації злочину Європейський суд встановив, зокрема, такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи був би скоєний злочин без втручання правоохоронних органів; вагомість причин проведення оперативної закупівлі, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_3 встановлено, що органи досудового розслідування діяли у пасивний спосіб і не підбурювали обвинуваченого до вчинення злочинів, відомості про збут ним психотропної речовини були відомі ще до початку проведення НСРД, а іншими заходами зафіксувати його злочинну діяльність не видавалося можливим. Таким чином, такі дії не призвели до підбурювання, через призму прецедентної практики ЄСПЛ стосовно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд також вважає, що ініціатива придбання у ОСОБА_3 психотропної речовини належала закупникам, які не провокували та не підбурювали обвинуваченого на вчинення незаконних дій при сприянні поліції та виходить з того, що саме по собі застосування спеціальних методів розслідування, зокрема легендованих операцій не є провокацією злочину, а використання судом доказів, одержаних у такий спосіб автоматично не свідчить про порушення права на справедливий судовий розгляд згідно правової позиції ЄСПЛ, викладеної у рішенні від 05.02.08 «Романаускас проти Литви». Вказані докази можуть вважатися допустимими за умови наявності адекватних і достатніх гарантій проти зловживань, зокрема чіткого та передбачуваного порядку санкціонування, здійснення відповідних оперативно-слідчих заходів та контролю за ними (рішення ЄСПЛ від 06.09.78 у справі «Класс і інші проти Німеччіни», від 26.10.06 у справі «Худобін проти Росії»). За умови дотримання вказаних гарантій вплив поліції на хід подій з використанням «моделі симуляції злочинної поведінки», коли поліція приєднується до протиправної поведінки, а не ініціює її розцінюється судом не як провокація, а як таємна робота, що не містить ознак зловживань з огляду на обов`язок правоохоронних органів протидіяти злочинам як небезпечному соціальному явищу (рішення ЄСПЛ від 24.06.08 у справі «Мілінііне проти Литви).

Згідно з ч.3 ст.271 КПК України під час підготовки та проведення контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на його вчинення з метою подальшого викриття, тобто допомагати особі вчинити злочин, який вона б не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв.

Виходячи з наведених правових орієнтирів не є провокацією пропозиція особи, котра співпрацює з правоохоронними органами вчинити злочин, на яку винний погоджується. Адже за відсутності ознак послідовного цілеспрямованого схиляння до кримінального правопорушення та наявності інформації про самостійну попередню підготовку винного до його вчинення, сам по собі факт відповідної пропозиції не дає достатніх підстав, що звернення конкретної особи мало вирішальний вплив на формування злочинного наміру та що в іншому випадку злочин не було б вчинено.

Крім цього, при юридичній оцінці поведінки учасників оперативних закупівель слід брати до уваги, що будь-яка домовленість щодо протиправних дій має обопільний характер, а з урахуванням прийнятих у відповідному середовищі особливостей взаємовідносин між споживачами та реалізаторами наркотичних засобів і вироблених способів конспірації, малоймовірними є односторонні ініціативні дії реалізатора щодо збуту наркотиків.

В суді також перевірено доводи захисту щодо штучно створених обставин при придбанні наркотичних засобів у ОСОБА_3 і встановлено, що існувала інформація, що останній займався збутом наркотичних засобів ще до проведення оперативних закупівель.

Крім цього, суд зауважує, що відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинуваченому та захиснику, в порядку ст. 290 КПК були відкриті матеріали досудового розслідування в підшитому і пронумерованому стані, з якими вони ознайомилися у повному обсязі, і заяв чи доповнень ці учасники провадження не мали.

Усі досліджені в судовому засіданні письмові докази є належними, допустимими і достовірними, такі зібрані в порядку, встановленому КПК України, жодної підстави, передбаченої ст.87 КПК України для визнання вказаних доказів недопустимими судом не встановлено.

Процесуальні докази, наведені у вироку прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнає належними та допустимими, зібрані в порядку встановлену законом та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.

У постанові Верховного суду у справі №761/28347/15-к від 09.09.2020, суд вказав, що реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 Глави 2 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17 липня 2012 року, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.

Загальна характеристика складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, винним у вчиненні яких визнається ОСОБА_3 .
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення являє собою абстрактну теоретичну конструкцію і включає чотири елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону. Кожен елемент включає певний набір ознак: обов`язкових і факультативних для кваліфікації діяння як кримінального правопорушення.

За ч. 1 ст. 307 КК передбачена кримінальна відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КК кримінальна відповідальність передбачена за ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини.

Предметом цього злочину виступають наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги. Вирішуючи питання про кваліфікацію дій винного, потрібно мати на увазі, що в тих випадках, коли вони були пов`язані з наркотичними засобами, психотропними речовинами або їх аналогами різних видів, розмір цих засобів (речовин) визначається, виходячи з їх загальної кількості. Якщо ж поряд із такими засобами чи речовинами предметом злочину були ще й прекурсори, неприпустимо об`єднувати їх кількість із кількістю останніх. Можна складати лише кількість прекурсорів різних видів (п. 21 ППВСУ від 26 квітня 2002 р. № 4).

Об`єктивна сторона злочину проявляється в таких альтернативних видах злочинних дій, а саме в незаконному: 1) виробництві, або 2) виготовленні, або 3) придбанні, або 4) зберіганні, або 5) перевезенні, або 6) пересиланні, або 7) в незаконному збуті наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

Незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого тощо. Під незаконним придбанням розуміється також збирання залишків наркотиковмісних рослин на пожнивних земельних площах після зняття з них охорони, на земельних ділянках громадян, а також збирання таких дикорослих рослин чи їх частин на пустирях. Не визнається незаконним придбання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів за виданим на законних підставах рецептом лікаря, а також під час оперативної закупівлі відповідно до ст. 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 р. У таких випадках у діях осіб, які придбали ці засоби й речовини, складу злочину немає (п. 3 ППВСУ від 26 квітня 2002 р.). Незаконне придбання слід відрізняти від викрадення (шляхом крадіжки чи грабежу), привласнення та інших дій, за які відповідальність настає згідно зі ст. 308 КК.

Придбання наркотичних засобів вважається закінченим злочином з моменту фактичного заволодіння ними особою.

Під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості. Зберігання наркотичних засобів вважається закінченим злочином з моменту, коли такі засоби фактично почали перебувати у володінні винного.

Під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (ст. 307 КК), а також прекурсорів (ч. 2 ст. 311 КК) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо). Обопільне введення ін`єкцій наркотичного засобу, психотропної речовини чи їх аналогу особами, які їх придбали за спільні кошти, збуту не становлять. Дії особи, яка під виглядом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів умисно збуває будь-які інші засоби чи речовини з метою заволодіння грошима чи майном, потрібно кваліфікувати як шахрайство, а за наявності до того підстав - і як підбурювання до замаху на незаконне придбання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, дії ж покупця - як замах на вчинення злочинів, передбачених статтями 307 або 309 чи ст. 311 КК (п. 4 ППВСУ від 26 квітня 2002 р.).

За правовим висновком, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 591/4366/18 (провадження № 51-1122кмо20), єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів в одному кримінальному провадженні. Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядаються два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи така обставина має значення, а тому повторність має місце лише в разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочині в іншому кримінальному провадженні.

Висновки суду.
За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу злочинів, інкримінованих обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується доводами сторони захисту.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінальних правопорушень та приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним:
факт незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечної психотропної речовини ОСОБА_3 , тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України;

факт повторного незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечної психотропної речовини ОСОБА_3 , тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України;

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_3 повністю доведена в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч.2 ст.307 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу суд не вбачає.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Мотиви призначення покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Пом`якшуючих вину обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, передбачених ст. 66 КК України суд не вбачає.

Обтяжуючих вину обставин, передбачених ст.67 КК України судом не встановлено.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, Суд бере до уваги, що ОСОБА_3 має незадовільний стан здоров`я, є інвалідом ІІ групи, ніде не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога, до кримінальної відповідальності згідно ст.89 КК України не притягався.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінальних правопорушень і їх мотиви, форму вини, обстановку вчинення, суспільну небезпеку вказаних злочинів, особу обвинуваченого та стан його поведінки, обвинувачений не усвідомив протиправність своїх дій, у вчиненому не розкаявся, раніше не судимий згідно ст.89 КК України, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Запобіжний захід.

Ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.07.2021 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави /Т.1 а.с.29-32/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.08.2021, запобіжний захід продовжено на строк два місяці, тобто до 14.10.2021 /Т.1 а.с.33-34/.

Згідно повідомлення начальника «Львівської установи виконання покарань (№19)» від 19.08.2021, 19.08.2021 заставодавцем ОСОБА_41 внесено заставу за ОСОБА_3 в розмірі 59475,00 грн. і ОСОБА_3 звільнений з-під варти /Т.1 а.с.42/.

На підставі п.1 ч.1 ст.177 КПК України, з метою уникнення ризиків ухилення обвинуваченого від відбування покарання, з метою виконання покарання у виді позбавлення волі, зважаючи на процесуальну поведінку обвинуваченого під час судових засідань, неявку в судові засідання 04.10.2021, 12.10.2021, 09.11.2021, 03.02.2022, 04.04.2022, без поважних причин, з метою досягнення дієвості цього провадження та запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме переховування з метою уникнути відбування покарання, призначеного у виді позбавлення волі, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, зважаючи на те, що обвинувачений повинен відбувати покарання в місцях позбавлення волі, суд приходить до висновку, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді застави слід змінити на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним вище ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим належної процесуальної поведінки.

Заставу, внесену за ОСОБА_3 в розмірі 59475,00 грн. заставодавцем ОСОБА_41 , слід повернути ОСОБА_41 після набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання і взяття його під варту в залі суду до набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбуття покарання за даним вироком відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк тримання під вартою ОСОБА_3 з 01.07.2021 по 19.08.2021 з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Процесуальні витрати за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній.

Питання про скасування арешту майна слід вирішити, в порядку ст.174 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити, в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.307 КК України, й призначити йому покаранняу виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід у виді застави ОСОБА_3 змінити на запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 19.05 год. 22 листопада 2022 року, тобто з моменту його фактичного затримання і взяття його під варту в залі суду.

Зарахувати у строк відбуття покарання за даним вироком відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк тримання під вартою ОСОБА_3 з 01.07.2021 по 19.08.2021 з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Заставу, внесену за ОСОБА_3 в розмірі 59475,00 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_41 /Т.1 а.с.142/.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №13/2280 від 04.02.2021 у розмірі 980,70 грн.; за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-21/8866-НЗПРАП від 16.06.2021 у розмірі 1029,72 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.07.2021, на банківську карту «Альфа банку» № НОМЕР_3 , видану на ім`я ОСОБА_23 , мобільний телефон марки «Iphone 7» ІМЕІ: НОМЕР_5 , із стартовим пакетом «Водафон» номер НОМЕР_4 /Т.1 а.с. 199/.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.08.2021, на рахунок НОМЕР_8 банківської карти № НОМЕР_3 АТ «Альфа-Банк», яка належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін до виконання вироку суду в частині конфіскації майна /Т.1 а.с. 251-252/.

Речові докази: два пакетики з психотропною речовиною «PVP» - знищити; банківську карту «Альфа Банк» № НОМЕР_3 та стартовий пакет «Водафон» номер НОМЕР_4 повернути обвинуваченому ОСОБА_3 , мобільний телефон «Iphone 7» ІМЕІ: НОМЕР_5 конфіскувати в дохід держави; грошові кошти в сумі 300 грн. повернути УФСБО ГУ НП у Львівській області.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений та його захисник - подати клопотання про помилування.

Головуючий суддя ОСОБА_1