Справа № 489/271/23
Провадження № 1-кс/489/151/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

27 січня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене з прокурором, у кримінальному провадженні №0000122 від 26.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, відповідно до клопотання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 17.10.2005 року Центральним районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України, ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі; 16.07.2008 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 06.06.2012 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ст. 391 КК України, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі; 07.11.2013 року Червоногвардійським районним судом міста Макіївка Донецької області за ст. 391 КК України, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений 05.02.2016 по відбуттю строку покарання; 07.02.2020 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, від покарання звільнений за закінченням іспитового строку;

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_3 26.01.2023 близько о 15:00 год. на території парку «Юність» за адресою: вул. Театральна, 27, м. Миколаїв, повторного, відкритого викрадення телефону ОСОБА_6 , поєднаного із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

27.01.2023 до суду надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування до підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення та впливати на потерпілого, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, потерпілий є його знайомим та підозрюється у вчиненні нового тяжкого злочину. Крім того, не працює та не має стабільного джерела доходу, а також міцних соціальних зв`язків.

Прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи його необґрунтованим, оскільки відносно підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання в м. Миколаєві, що зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку через те, що він має постійне місце проживання та неповнолітню дитину на утриманні. При цьому підозрюваний зазначив, що викладені у клопотанні обставини інкримінованого йому діяння не відповідають дійсності, оскільки потерпілий сам дав йому телефон та вони обидва наносили один одному удари в ході спільної бійки.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

При розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_3 підозрюється в тому, що 26.01.2023 близько о 15:00 год. на території парку «Юність» за адресою: вул. Театральна, 27, м. Миколаїв, повторно, відкрито викрав телефон ОСОБА_6 , застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відомості про що внесені до ЄРДР за №0000122 від 26.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

26.01.2023 о 16.00 годин ОСОБА_3 затриманий у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та 27.01.2023 повідомлений про підозру у його вчиненні.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується матеріалами клопотання, в тому числі копіями протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, допиту потерпілого та свідків, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; огляду предмета, розписки, виписки з журналу травм, консультаційного висновку спеціаліста, а також особистими показаннями ОСОБА_3 , наданими при розгляді клопотання, про факт перебування його у вказаному місці разом з потерпілим та користування його телефоном. При цьому обґрунтованість підозри на даному етапі не вимагає доведення вказаних фактів та вини підозрюваного у вчиненому діянні поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), вбачається, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_3 , віднесене до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність існування передбаченого статтею 177 КПК України ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, що підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має достатню обізнаність, щоб розуміти тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення та покарання за його вчинення.

Поряд з тим, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведений вказаний у клопотанні ризик вчинення іншого кримінального правопорушення через те, що підозрюваний раніше судимий та вчинив насильницькі дії відносно потерпілого в момент викрадення його телефону, оскільки, по-перше, той факт, що підозрюваний у 2005 та 2008 роках засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, не може бути єдиною підставою для ризику повторного вчинення ним нового кримінального правопорушення, враховуючи той факт, що після звільнення 05.02.2016 року з місць позбавлення волі він не вчинив жодного нового умисного корисливого злочину проти власності. По-друге, будучи засудженим судом у 2020 році за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів та звільненим від відбування покарання з випробуванням, ОСОБА_3 виконав покладені на нього обов`язки, не вчинив нового кримінального правопорушення, у зв`язку з чим ухвалою суду від 12.03.2021 був звільнений від вказаного покарання через закінчення іспитового строку.

Також прокурором не доведений ризик впливу підозрюваного на потерпілого, який обґрунтовувався тим, що інкриміноване йому діяння вчинене із застосуванням насильства відносно потерпілого, а також, що підозрюваний особисто знайомий з ним. Існування вказаного ризику, зокрема через твердження сторони захисту про те, що підозрюваний застосував насильство, викликає обґрунтовані сумніви, виходячи з показань підозрюваного про те, що він та потерпілий обидва вчинили бійку один щодо одного. Крім того, згідно з наявними в матеріалах клопотання відомостями щодо наявних у потерпілого тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження лише у вигляді перелому пальця руки, яке, виходячи із фактичних обставин справи з урахуванням показань підозрюваного ОСОБА_3 , потерпілий міг отримати, наносячи удари самому підозрюваному. Відомостей про заподіяння потерпілому інших тілесних ушкоджень в ході вчинення викрадення його телефону, жодні матеріали справи не містять. Вказане, у свою чергу, викликає обґрунтовані сумніви щодо того, що підозрюваний вчиняв відкрите викрадення телефону потерпілого із застосуванням фізичного насильства щодо нього.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя оцінює в сукупності визначені ст. 178 цього Кодексу обставини, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; наявність постійного зареєстрованого місця проживання та міцних соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини й утриманців (неповнолітньої дочки); відсутність постійного офіційного місця роботи; майновий стан; відсутність ризику продовження чи повторення протиправної поведінки, характеристику за місцем проживання.

При розгляді справи «Боротюк проти України», рішення від 16.03.2011 року, Європейський суд з прав людини у п. 62 наголосив, що «існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів».

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При розгляді клопотання стороною обвинувачення не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Натомість обираючи певний запобіжний захід, слід враховувати одне із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження (в тому числі і запобіжних заходів), визначене в ст. 132 КПК України, а саме те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.

Обрання запобіжного заходу має забезпечувати баланс між інтересами підозрюваного та визначеними ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження та інтересами досудового розслідування.

Оскільки матеріали справи дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_3 та вказують на наявність ризику того, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, але при цьому не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику, тому слідчий суддя вважає за доцільне обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту та необхідність покладення на підозрюваного додаткових обов`язків, які б унеможливили його перебування поза межами житла та дали б змогу контролювати належну процесуальну поведінку підозрюваного. Матеріали клопотання не містять доказів, що такий запобіжний захід, в даному випадку, буде недостатнім. Натомість саме такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, забезпечить вказаний вище баланс приватних інтересів особи та інтересів досудового розслідування з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, який має зареєстроване та постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, що стороною обвинувачення не спростовано, а всі сумніви тлумачаться на користь особи. Також не має негативної характеристики за місцем проживання.

Крім того, в ході розгляду клопотання підозрюваний зазначив, що протягом його кримінального минулого та перебування під слідством та судом він жодного разу не переховувався та своєчасно прибував за викликом, що прокурором також не спростовано та підтверджується відомостями про судимість ОСОБА_3 , в яких відсутні дані про те, що він був у розшуку, що також підтверджує висновки слідчого судді про те, що відносно підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193-194, 196-197, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні №0000122 від 26.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, в межах строку досудового розслідування, з 27 січня 2023 року до 27 березня 2023 року включно, заборонивши цілодобово залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням переміщення до найближчого укриття під час оголошення повітряної тривоги, та зобов`язавши підозрюваного прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою.

Покласти на підозрюваного додаткові обов`язки:

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- за наявності паспорта громадянина України для виїзду за кордон здати його на зберігання слідчому до закінчення досудового розслідування;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування в будь-якій формі з потерпілим ОСОБА_6 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 КПК України, доставити підозрюваного ОСОБА_3 до місця його проживання за адресою: АДРЕСА_1 та звільнити з-під варти.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Копію ухвали направити для виконання до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Строк дії ухвали - до 27.03.2023 включно.

Слідчий суддя ОСОБА_1