Єдиний унікальний номер 185/620/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2022 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у

складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000937 від 14 квітня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, моючого на уриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 було пред`явлено обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті і підтримане прокурором під час судового розгляду наступного змісту.

ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел на зберігання та придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, у невстановлений слідством час, у невстановленому місці та при невстановлених слідством обставинах, придбав предмет з зовнішніми ознаками ручної гранати РГД-5, з маркуванням «14274Т» про що ОСОБА_3 , достовірно знав. Після чого, ОСОБА_3 , усвідомлюючи загально небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що незаконно придбаний ним предмет є вибуховою речовиною і для його придбання та зберігання необхідний передбачений законом дозвіл, відповідно до положення «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, усвідомлюючи, що в нього такий дозвіл відсутній, почав зберігати його за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу. 22.05.2018 року в період часу з 06 години 25 хвилин до 08 години 03 хвилини співробітниками поліції в ході санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності понятих на балконному приміщенні під речами, було виявлено та вилучено предмет з зовнішніми ознаками гранати РГД з маркуванням «14274Т». Предмет, вилучений 22.05.2018 року в ході проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , схожий на гранату РГД з маркуванням 14274Т, відноситься до категорії вибухових речовин. Наданий на дослідження предмет є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової, наступальної, ручної гранати РГД-5, промислового виготовлення, який придатний для проведення вибуху.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, зберігання вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення не визнав, та суду пояснив, що у нього є знайомий, прізвище якого він назвати не може, матір якого до нього звернулась за допомогою, щоб він поговорив із її сином, який товаришував із хлопцями які розповсюджують наркотичні засоби. Надалі він зустрівся з ОСОБА_7 працівником поліції, який йому повідомив " що б він не ліз куди не потрібно". 22.05.2018 року, приблизно 06.00 год., він перебував у себе вдома з дівчиною на ім`я ОСОБА_8 , з якою на той час він перебував у дружніх стосунках, та на даний час стосунків з останньою не підтримує. В цей час хтось подзвонив в квартиру. Коли він відчинив двері, то у квартиру забігли люди в масках, з автоматами, поклали його на підлогу, одягли наручники, та розбіглися по кімнатам. Він чув як хтось із присутніх зайшов на балкон квартири. Приблизно через 5 хвилин з нього зняли наручники, вивели на площадку, до квартири зайшли поняті, та тільки тоді розпочався обшук з відео зйомкою. Під час обшуку на балконі його квартири ОСОБА_7 знайшов гранату, та повідомив «ось вона». Вважає що гранату на балкон заніс хтось із працівників поліції коли він лежав на підлозі в прихожій кімнаті квартири. У відділенні поліції у нього взяли відбитки пальців рук. Вважає, що обшук було проведено із особистої зацікавленості ОСОБА_7 , та погроз в його сторону.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що обвинуваченого вона знає як сусіда. В 2018 році, більш точного часу не пам' ятає, вона вийшла в коридор під`їзду, та побачила людей в камуфляжній формі із зброєю. Двері в квартиру обвинуваченого були відкриті, та останній лежав на підлозі, а поруч з ним стояли люди із автоматами. Поняті в цей час стояли на другому поверсі, та на її погляд перебували у стані алкогольного сп`яніння, так як чути було запах алкоголю. Їх позвали коли знайшли щось. Потім вона чула як обвинувачений говорив, що це не його і навіщо вони йому це дають. Більше їй по справі нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що раніше обвинуваченого не знав. Він неодноразово судимий, в тому числі і за ст. 263 КК України, та після звільнення із місця позбавлення волі перебував під надзором. На той час він працював на городі у працівника поліції ОСОБА_7 який попрохав його бути понятим при проведені обшуку у обвинуваченого. Першими до квартири зайшли працівники поліції, повалили обвинуваченого на підлогу, та вже тоді він зайшов, та другий понятий. У результаті обшуку на балконі квартири була знайдена гранта з якої було знято 2 відбитки пальців рук.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що раніше обвинуваченого він не знав. Працівник поліції ОСОБА_7 запросив його бути понятим при проведені обшуку у обвинуваченого, за що дав йому 50 грн. Він разом із ОСОБА_10 часто бувають понятими за проханням ОСОБА_7 . Перед квартирою обвинуваченого ОСОБА_7 повідомив, що зараз знайдуть «лимонку». Двері квартири відчинив обвинувачений якого працівники поліції повалили на підлогу. При цьому зйомка ще не велася. Першим на балкон зайшов працівник поліції, сунув руку в якесь майно, та дістав гранату. ОСОБА_3 повідомляв, що вона йому не належить, та її підкинули працівники поліції. Можливість підкинути гранату у працівників поліції була, так як вони на балкон заходили першими.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що раніше знала обвинуваченого, на даний час з ним стосунки не підтримує, та має ніякої зацікавленості на стороні останнього 22.05.2018 року, приблизно о 06.00 год., вона перебувала у ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . У цей час вони почули стукіт у двері квартири, які відчинив ОСОБА_3 . До квартири забігло троє чоловіків в масках, з автоматами, та один із них поклав ОСОБА_3 на підлогу, одяг наручники. Другий чоловік пішов в спальну кімнату, третій в зал квартири. У одного із працівників поліції у руці вона бачила предмет круглої форми, зеленого кольору, з яким той виходив з балкона квартири. Її виставили за вхідні двері квартири, та при обшуці вона не була присутня. 19 травня у неї був день народження, та вона прибирала на балконі, але там нічого подібного, що було вилучено у обвинуваченого, не було.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що працює в ГУПН Дніпропетровської області оперуповноваженим. Особисто ОСОБА_3 він не знає, та перед обшуком не зустрічався. Обшук проводився за оперативною інформацією з метою виявлення зброї за місцем проживання обвинуваченого, де на балконі квартири була знайдена граната. Всіх подробиць проведення обшуку він не пам`ятає. Прізвища понятих він чув, але з ними не знайомий.
Крім того, в судовому засіданні оглянуті та дослідженні наступні письмові докази, надані стороною обвинувачення, а саме:
- ухвала Павлоградського міськрайонного суду від 21.05.2018 року про надання дозволу на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 , з метою виявлення та вилучення вогнепальної зброї. (Том № 1 а. с. 39-40);
- протокол обшуку від 22.05.2018 року, який було переглянуто у судовому засіданні, відповідно до якого, в присутності понятих, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , та під час обшуку було виявлено та вилучено предмет, схожий на гранату. (Том № 1 а. с. 42-45);
- висновок експерта № 33/5.2/252 від 14.08.2018 року, та зображення до нього, відповідно до якого наданий на експертизу предмет, схожий на гранату РГД з маркуванням 14274Т, який не відноситься до категорії боєприпасів та вибухових пристроїв, а відноситься до категорії вибухових речовин. Наданий на дослідження предмет є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової, наступальної, ручної гранати РГД-5, промислового виготовлення, який придатний до здійснення вибуху. (Том № 1 а. с. 53-58);
- акт № 174 від 09.08.2018 року, відповідно до якого було проведено планове знищення вибухових матеріалів, а саме УЗРГМ-1 штука за адресою: Дніпропетровська область, с. Новомиколаївка, Кринична балка. (Том № 1 а. с. 61-63);
- протокол проведення слідчого експерименту від 09.08.2018 року, відповідно до якого, було відкрито спец пакет з гранатою, який було оглянуто та визначено, що корпус гранати придатний до виробництва вибуху. (Том № 1 а. с. 64-65);
- довідка про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів, відповідно до якої корпус гранати РТД-5 належить до категорії обмежено небезпечної. (Том № 1 а. с. 56);
- висновок експерта № 20/4.6/370 від 29.08.2018 року, відповідно до якого слід пальця руки розмірами 21х17 мм., який було вилучено 22.05.2018 року, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , придатний для ідентифікації за ним особи. Слід пальця руки розмірами 17х15 мм., вилучений там же, для ідентифікації особи непридатний. Слід пальця руки розмірами 21х17 мм., залишений великим пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (Том № 1 а. с. 70-76);
- протокол примусового отримання зразків для проведення експертизи від 26.12.2018 року, відповідно до якого в присутності понятих, було відібрано біологічні зразки, а саме експериментальні зразки відбитків папілярних візерунків нігтьових фаланг пальців рук та долоней ОСОБА_3 (Том № 1 а. с. 92);
- повідомлення завідувача відділу судової експертизи №2, відповідно до якого відбитки пальців рук на дактилокарті, заповненій на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на дактилокарті, яка була примусово відібрана 26.12.2018 року у ОСОБА_3 , належить одній і тій же особі. (Том № 1 а. с. 95);
- дактилокарта на ім`я ОСОБА_3 (Том № 1 а. с. 102-103);
- висновок експерта № 16844 від 20.04.2021року, відповідно до якого нашарування барвника, який знаходиться на липких стрічках № 1, 2, що закріплені на аркуші паперу з написом «1,2-сліди вилучені з предмету округлої форми зеленого кольору схожого на гранату РГД з маркуванням 142-74Г» та надано в сейф-пакеті № 3974108, являються мікрочастками сажі. Мікрочастки сажі, які є на липкій стрічці № 1 та мікрочастки сажі, які є на липкій стрічці № 2, що закріплені на аркуші паперу з написом «1,2- сліди вилучені з предмету округлої форми зеленого кольору схожого на гранату РГД з маркуванням 142-74Г» та надано в сейф-пакеті № 3974108, мають спільну широку родову належність. Барвник (сажа), який знаходиться на липких стрічках № 1 та № 2 , що закріплені на аркуші паперу з надписом «1,2-сліди вилучені з предмету округлої форми зеленого кольору схожого на гранату РГД з маркуванням 142-74Г», не містить металевих часток (сполук). (Том № 2 а. с. 79-82).
Відповідно до висновку експертів № 16483/16843/17254-17255 від 16.07.2021 року, за результатами проведення комплексної судової фототехнічної експертизи та експертизи відео -, звукозапису встановити, які розміри має аркуш паперу, який тримає в руках особа чоловічої статі в рукавичках синього та білого кольорів; які розміри кожного сліду на відрізках липкої стрічки на аркуші паперу; на якій відстані від верхнього та лівого краю зафіксований слід, розташований ліворуч на аркуші паперу; на якій відстані від верхнього та правого краю зафіксований слід, розташований праворуч на аркуші паперу та на якій відстані один від одного розташовані вказані сліди, що зафіксовані у відеофайлі «VID_20180522_080524.3qр» в період часу з 08 хвилини 30 секунди по 10 хвилину 22 секунди від початку відтворення відеозапису, не представляється можливим з причин, наведених в дослідницькій частині висновку. Пошкодження на аркуші паперу зі слідами, який тримає в руках особа чоловічої статі в рукавичках синього та білого кольорів, починаючи з 08 хвилини 30 секунди до 10 хвилини 22 секунди відеофайлу «VID _20180522_080524.3 qр», у тому числі пошкодження у вигляді відсутності нижнього правого кутового фрагмента та ділянки з надривом паперу на правому краю аркуша паперу, відсутні. Визначити, які розміри має липка стрічка, рулон якої знаходиться в руках особи в балаклаві, що стоїть в дверному пройомі, зафіксованої у відеофайлі «VID _20180522_080524.3 qр» з 08 хвилини 04 секунди до 09 хвилини 04 секунди, не представляється можливим з причин, наведених в дослідницькій частині висновку. Визначити, які розміри має липка стрічка, рулон якої знаходиться на столі поруч з предметом чорного кольору, схожим на меч, зафіксованої у відеофайлі «VID _20180522_080524.3 qр» в проміжок часу з 09 хвилини 05 секунди до 09 хвилину 44 секунди та з 10 хвилини 55 секунди до 10 хвилини 59 секунди, не представляється можливим з причин, наведених в дослідницькій частині висновку. У відео файлі «VID _20180522_080524.3 qр» з 08 хвилини 30 секунд до 10 хвилини 22 секунд зображений інший аркуш паперу, ніж аркуш паперу з відрізками липкої стрічки зі слідами та написом «1,2-сліди вилучені з предмету (циліндричної форми) округлої форми зеленого кольору схожого на гранату РГД з маркуванням 142-74Т», наданий на дослідження. На відрізках липкої стрічки на аркуші паперу, який тримає в руках особа чоловічої статі в рукавичках синього та білого кольорів у відеофайлі «VID _20180522_080524.3 qр» з 08 хвилини 30 секунди до 10 хвилини 22 секунди, зафіксовані інші сліди, ніж сліди на відрізках липкої стрічки на аркуші паперу з написом «1,2-сліди вилучені з предмету (циліндричної форми) округлої форми зеленого кольору схожого на гранату РГД з маркуванням 142-74Т», наданому на дослідження. (Том № 2 а. с. 90-104).
Дослідивши та проаналізувавши матеріали кримінального провадження, які представлені стороною обвинувачення, оцінивши їх, вислухавши пояснення свідків, обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Статтею 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Отже, проаналізувавши отримані безпосередньо в суді показання свідків обвинувачення суд приходить до висновку, що вони не містять об`єктивних, конкретних і неоспорюваних відомостей про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Так свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що бачила як обвинувачений лежав на підлозі, а поруч з ним стояли люди із автоматами, два понятих перебували у стані алкогольного сп`яніння, та в цей час стояли на другому поверсі. Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що перші до квартири, тобто до початку обшуку, де знаходився обвинувачений, зайшли працівники поліції, повалили останнього на підлогу. Із працівників поліції він знає ОСОБА_7 у якого працює на огороді. Раніше він був 5 разів судимий, в тому числі і за ст. 263 КК України, та на час проведення обшуку був під надзором після звільнення із міст позбавлення волі. Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_7 дав йому 50 грн. за те, щоб він дав згоду для участі при проведенні обшуку. Коли заходили до квартири, то ОСОБА_7 повідомив, що зараз знайдуть «лимонку». Працівники поліції зайшли до квартири, повалили на підлогу ОСОБА_3 , однак зйомка ще не велася. Першим на балкон зайшов працівник поліції, сказав, що знайшов гранату, та показав йому. Можливість підкинути гранату у працівників поліції була, так як вони на балкон заходили першими, коли ще обшук не було розпочато. Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що до квартири зайшло троє чоловіків в масках, та один із них поклав ОСОБА_3 на підлогу, одяг наручники. Другий чоловік пішов в спальну кімнату, третій в зал. У одного із працівників поліції у руці вона бачила предмет круглої форми, зеленого кольору, та бачила, як той виходив з балкону. Після цього офіційно розпочався обшук.
Крім того, в судовому засіданні було переглянуто відеозапис, де зафіксовано проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , який відбувся 22.05.2018 року (Том№1 а. с. 42-46). На вказаному відеозаписі обвинувачений ОСОБА_3 повідомляє працівникам поліції, що знайдений предмет йому не належить.

Із системного аналізу чинного кримінального процесуального законодавства України, випливає, що допустимість доказу визначається насамперед його надійністю (достовірністю), для чого потрібно знати джерело походження інформації, можливість її перевірки й спростування. Вважається, що до критеріїв допустимості слід віднести етичність тактичних прийомів, за допомогою яких одержано ці фактичні дані, їх одержання суб`єктом, який має право проводити процесуальні дії. Зміст фактичних даних повинен бути надійним, та при їх отриманні повинна бути дотримана відповідна процесуальна форма. Дотримання процесуальної форми отримання доказу як установленого кримінальним процесуальним законом порядку, що забезпечує можливість перевірки процесу його отримання, й робить доказ допустимим.

Так, відповідно до витягу з ЄРДР № 0000937 від 14.04.2018 року, (Т.1 а.с.37) до Павлоградського ВП надійшов рапорт від о/у ВКП Павлоградського ВП про те, що в ході оперативного відпрацювання м. Павлограда, було отримано інформацію на підставі показів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що ОСОБА_3 за місцем мешкання та у своєму автомобілі зберігає вогнепальну зброю та набої до неї, яких до суду працівниками поліції приводом до суду так і не було доставлено, у зв`язку із відсутністю даних свідків за місцем проживання, зазначеного стороною обвинувачення.

Відповідно до рапортів працівників поліції, та у наступному до суду долучено копію лікарського свідоцтва про смерть у відношенні ОСОБА_13 , та зазначено місце яке не має відношення до місця проживання вказаних свідків. Отже стороною обвинувачення не було надано до суду будь-яких доказів на підтвердження того, що по вказаному факту заводилася оперативно-розшукова справа.

З огляду на вищевикладене, суд позбавлений можливості перевірити те, чи в передбачений законом спосіб, зокрема шляхом здійснення оперативно-розшукової діяльності, у процесі якої було здобуто об`єктивну інформацію про те, що ОСОБА_3 може бути причетний до вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, які в подальшому стали підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Ці обставини в свою чергу можуть свідчити лише про надуманість інформації, яка містилась у повідомленні о/у ВКП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, виходячи із фактичних обставин оперативної інформації, яка була отримана оперуповноваженим працівником Павлоградського ВП, у невідомий спосіб, оскільки будь-яких доказів щодо законності та обґрунтованості її отримання стороною обвинувачення надано не було, яка в свою чергу послугувала підставою для направлення повідомлення до відповідного органу досудового розслідування для початку та здійснення досудового розслідування. Це також підтверджується тим, що при направленні оперативним підрозділом повідомлення, в якому містилася інформація про протиправні діяння окремої особи, відповідальність за яке передбачена Кримінальним кодексом України, жодних матеріалів, в яких зафіксовано вказані фактичні дані, до Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області направлено не було.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що інформація з приводу того, що ОСОБА_3 може зберігати вогнепальну зброю та боєприпаси до неї, була отримана оперативним підрозділом з порушенням процесуальних норм, що регламентують порядок одержання та фіксування даних при здійсненні ОРД, оскільки будь-які докази, що вказана інформація була отримана в рамках проведення оперативно-розшукових дій в матеріалах кримінального провадження відсутня.

Таким чином, наведене дає підстави вважати, що вказана "оперативна інформація", була лише формальною підставою для внесення відомостей до ЄРДР, яка в подальшому, в свою чергу була використана правоохоронними органами як надуманий привід для звернення до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на обшук.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 223 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії, крім особливостей, встановлених статтею 615 цього Кодексу.

Із зазначених вище підстав, суд визнає недопустимим доказом, а саме протокол проведення слідчого експеременту від 09.08.2018 року під час якого поняті не залучалися, відеозапис не здійснювався.

Понятий - це фізична особа, яка залучається до участі у кримінальному провадженні з метою засвідчення своїм підписом відповідності записів у протоколі виконаним діям. У ч. 7 ст. 223 КПК України зазначено, що слідчий, прокурор зобов`язаний запросити понятого. Ключове слово ''запросити'', тобто особа може відмовитися бути понятим. Ніякої відповідальності за таку відмову вона не понесе. Отже, слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії. Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також інші особи заінтересовані в результатах кримінального провадження.
Із показів свідка ОСОБА_10 із працівників поліції він знає ОСОБА_7 , який неодноразово запрошував його та ОСОБА_15 для проведення обшуків, та у якого він працює вдома на огороді. Раніше він був 5 разів судимий, в тому числі і за ст. 263 КК України, та на час проведення обшуку був під надзором працівників поліції.
Із показів свідка ОСОБА_11 він разом із ОСОБА_10 часто бувають понятими за проханням ОСОБА_7 який дав йому 50 грн. для участі при обшуці в квартирі де проживає обвинувачений.
Тобто на думку суду вказані свідки були змушені, та не могли відмовити працівникам поліції у виконанні даної процесуальної дії, тобто були заінтересовані в результатах кримінального провадження на стороні обвинувачення.
В той же час свідок ОСОБА_7 під час допиту не зміг спростувати інформацію, надану свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_10 щодо заінтересованості останніх що до проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого.
Обшук - це слідча (розшукова) дія примусового характеру, яка полягає у цілеспрямованому обстеженні приміщень, будівель та ділянок місцевості, що перебувають у віданні обшукуваного, членів його родини або організації чи установи, з метою виявлення, фіксації та вилучення знарядь кримінального правопорушення, зброї, предметів і цінностей, здобутих злочинним шляхом, документів та інших об`єктів, що мають значення для кримінального провадження, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб і їх затримання. Перед початком виконання ухвали слідчого судді особі, яка володіє житлом чи іншим володінням, а за її відсутності - іншій присутній особі повинна бути пред`явлена ухвала і надана її копія. Слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку. Виконання ухвали слідчого судді, суду про проведення обшуку в обов`язковому порядку фіксується за допомогою звуко - та відеозаписувальних технічних засобів. Запис, здійснений за допомогою звуко - та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні. Для санкціонування проведення обшуку житла чи іншого володіння особи приписи п. 4 ч. 5 ст. 234 КПК України вимагають, щоб слідчий або прокурор довели наявність достатніх підстав вважати, що відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, на момент складання клопотання слідчим СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, було відомо, що ОСОБА_3 , який проживає адресою: АДРЕСА_1 у своєму мешканні та автомобілі зберігає вогнепальну зброю та боєприпаси до неї. Вказана інформація була встановлена оперативним шляхом, на підтвердження якої були допитані свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Відповідно до зазначеного, вказана інформація була лише з приводу того, що ОСОБА_3 може зберігати зброю виключно за місцем свого проживання та у автомобілі. Відомості про те, що зброя може зберігатися останнім ще за якимось адресами, - відсутні.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що о/у ВКП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області самостійно, за власною ініціативою, було проведено слідчі (розшукові) дії, в результаті яких отримано інформацію з приводу того, де саме ОСОБА_3 може зберігати вогнепальну зброю та боєприпаси до неї. Це в свою чергу однозначно вказує на те, що оперуповноважений діяв не у спосіб, визначений законом, оскільки не маючи повноважень на здійснення слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні, - провів їх.

При цьому суд звертає увагу, що згідно встановленої практики Європейського суду інформація щодо наміру особи вчинити злочин або щодо того, що особа здійснює злочинну діяльність має бути належним чином задокументована. Існування такої інформації має бути підтверджене в суді.

В сукупності, стосовно даного доказу необхідно зазначити, що даний протокол обшуку та дані, які містяться на відео, лише фіксують порядок проведення обшуку, а також те, що було виявлено та вилучено предмет, схожий на гранату, та за відсутності інших доказів причетності обвинуваченого до незаконного придбання та зберігання вибухових речовин, що не є достатнім доказом, який дозволяє поза розумним сумнівом прийти до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 263 КК України.
Крім того, як видно з відеозапису зйомки обшуку, ОСОБА_3 не перебував у кайданах, що приводить суд до висновків, що відео зйомка була розпочата не з початку, коли працівники поліції зайшли до мешкання ОСОБА_3 про що в судовому засіданні підтвердили свідки, зі слів яких до початку проведення обшуку та відео зйомки працівники поліції вже побували в квартирі.
Крім того, відповідно до висновку експертів № 16483/16843/17254-17255 від 16.07.2021 року, за результатами проведення комплексної судової фототехнічної експертизи та експертизи відео -, звукозапису суд приходить до висновку щодо розбіжностей слідів, які є на відрізках липкої стрічки на аркуші паперу, який тримає в руках особа чоловічої статі в рукавичках синього та білого кольорів у відеофайлі «VID _20180522_080524.3 qр» з 08 хвилини 30 секунди до 10 хвилини 22 секунди під час обшуку мешкання ОСОБА_3 , зі слідами на відрізках липкої стрічки на аркуші паперу з написом «1,2 - сліди вилучені з предмету (циліндричної форми) округлої форми зеленого кольору схожого на гранату РГД з маркуванням 142-74Т», наданому на дослідження. Зазначені розбіжності, встановлені судовим експертом ОСОБА_16 , дають підстави до сумнівів з приводу того, що у відео файлу «VID _20180522_080524.3 qр» з 08 хвилини 30 секунди до 10 хвилини 22 секунди зображений не аркуш паперу з відрізками липкої стрічки зі слідами та написом «1,2 - сліди вилучені з предмету (циліндричної форми) округлого зеленого кольору схожого на гранту РГД, а отже на вказаних відрізках липкої стрічки на зазначеному вище аркушу паперу зафіксовані інші сліди, ніж сліди на відрізках липкої стрічки та а. п. з написом 1.2 - сліди вилучені з предмету ( циліндричної форми) округлої форми зеленого кольору схожого на гранату РГД з маркуванням 142-74Т.
З урахуванням наведеного суд не приймає до уваги висновок експерта № 20/4.6/370 від 29.08.2018 року, відповідно до якого слід пальця руки розмірами 21х17 мм., залишений великим пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (Том № 1 а. с. 70-76), та повідомлення завідувача відділу судової експертизи №2, відповідно до якого відбитки пальців рук на дактилокарті, заповненій на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на дактилокарті, яка була примусово відібрана 26.12.2018 року у ОСОБА_3 , належить одній і тій же особі. (Том № 1 а. с. 95), та вважає, що вони залишені не обвинуваченим ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Статтею 62 Основного Закону передбачено, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши дослідженні докази з точки зору незалежності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення не знайшло свого підтвердження у зв`язку із недоведеністю того, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 .
Виправдувальний вирок згідно із ч.1 ст.373КПК України ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.
Європейський суд з прав людини у справі «Коробов проти України» зазначив, що стандартом у кримінальному провадженні має бути доведення винуватості «поза всяким сумнівом», чого у даному кримінальному провадженні прокурором не здійснено.
Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Так, під час розгляду кримінального провадження, доказів, які було надано стороною обвинувачення, недостатньо для того, щоб суд міг прийти до беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінового йому злочину.

За таких обставин, суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презупції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обовязків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку, робить висновок, що за результатами даного судового розгляду вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України - не доведена, у зв`язку з чим обвинувачений підлягає виправданню.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту не продовжувався.

У зв`язку з ухваленням виправдувального вироку не підлягають стягненню з обвинуваченого в порядку ст. 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів у розмірі 19706 (дев`ятнадцять тисяч сімсот шість) грн. 44 коп., які необхідно віднести за рахунок держави.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст.373 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту не продовжувався.

Речові докази у кримінльному провадженні:

- споряджений корпус осколкової, наступальної, ручної гранати РГД-5, який знаходиться в Павлоградському РВП ГУНП України в Дніпропетровській області знищити.

Витрати, пов`язані з залученням експертів у розмірі 19706 (дев`ятнадцять тисяч сімсот шість) грн. 44 коп. - віднести за рахунок держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1 .