Справа №295/2548/23
УХВАЛА

Іменем України

07.03.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, внесене в кримінальному провадженні №0000713 від 28.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулася з клопотанням, в якому просить накласти арешт на мобільний телефон торгівельної марки в корпусі білого кольору із кришкою золотистого кольору, на якій наявний напис, який читається як: «IPHONE», моделі «А 1784», FCC ID: BCG-E3092A IC: 579С-Е3092А, який знаходиться в чохлі чорного кольору, який було вилучено у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У клопотанні вказано, що в ході досудового розслідування встановлено, що 25.02.2023 року невідома особа, у невстановлений час та місці, в умовах воєнного стану, здійснила крадіжку грошових коштів з банківського рахунка AT КБ "Приватбанк", належного ОСОБА_6 , чим завдала матеріальної шкоди в сумі 74122 грн.

02.03.2023 року ОСОБА_5 було добровільно надано для вилучення майно, на яке слідчий просить накласти арешт.

В обґрунтування клопотання вказано, що таке майно має суттєве значення для встановлення фактичних даних, якими встановлюються наявність та відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, тобто мають значення доказу у кримінальному провадженні, з метою отримання у даному кримінальному провадженні відповідних висновків експертиз, а також зазначила, що у разі повернення вилучених речей особі, у законному володінні якої вони перебувають, може призвести до знищення слідів злочину, що були на них залишені, що в подальшому може вплину ти на хід досудового розслідування.

В судове засідання слідчий та власник майна, будучи належним чином повідомленими, не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Застосування арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КК України).

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000713 від 28.02.2023 року, здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану).

Згідно протоколу огляду місця події від 02.03.2023 року мобільний телефон, на який слідчий просить накласти арешт, вилучено та поміщено до спец-пакету, упакованого згідно правил та норм пакування.

Частина 4 статті 185 КК України передбачає покарання за крадіжку, вчинену у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

До клопотання дізнавачем долучено: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.02.2023 року, протокол допиту потерпілого, довідка з АТ КБ «Приват Банк», заяву ОСОБА_5 , протоколи допиту свідків, протокол огляду місця події, протокол огляду предметів.

Постановою слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 02.03.2023 року мобільний телефон, на який слідчий просить накласти арешт, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Разом з тим, судом встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні №0000713 від 28.02.2023 року згідно витягу з ЄРДР є ОСОБА_7 , а у клопотанні слідчий зазначив, що майно, на яке він просить накласти арешт, належить ОСОБА_8 .

У протоколі допиту потерпілого прізвище останнього взагалі зазначено нерозбірливо.

Крім цього, у зв`язку з неякісно зробленою копією довідки АТ КБ «Приват Банк» про виписку по картці також неможливо встановити прізвище особи, на ім`я якої видана така довідка.

Саме у зв`язку зі вказаними обставинами судом викликався слідчий, який в судове засідання не з`явився та не повідомив причин неявки.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для арешту майна, вказаного у клопотанні слідчого, оскільки останнім не доведено причетності вилученого під час огляду місця події від 02.03.2023 року такого майна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, не доведено можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні та потреби кримінального провадження у накладенні арешту на вилучене майно.

За правилами статті ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись ст. ст. 169, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000713 від 28.02.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1