У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6134/22

№ 1-кп/183/1215/22

22 грудня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави у кримінальному провадженні № 0000368 від 07.08.2022, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000368 від 07.08.2022 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Клопотання обґрунтовує тим, що у ході досудового розслідування до підозрюваного застосовано запобіжні заходи - тримання під вартою із правом внесення застави. У випадку внесення застави на нього були покладені обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. У зв`язку із внесенням застави підозрюваного ОСОБА_8 було звільнено із установи виконання покарань. Втім, незважаючи на покладені на обвинуваченого обов`язки, останній не з`явився в судове засідання, призначене 14.11.2022, не повідомивши суду причини своєї неявки, у зв`язку з чим за клопотанням прокурора ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.12.2022 внесену за підозрюваного ОСОБА_8 заставу було звернуто в дохід держави.На даний час необхідність застосування запобіжного заходу прокурор обґрунтовує наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, про наявність ризику передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, обвинувачений усвідомлює, що в результаті вчиненого ним злочину, наступили виключно тяжкі наслідки у вигляді смерті двох осіб та тяжкого тілесного ушкодження третій особі, що свідчить про намір обвинуваченого у будь-який спосіб уникнути кримінальної відповідальності. Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні, свідчить те, що останні ще не допитані судом. Про наявність ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху свідчить те, що ОСОБА_8 , розуміючи, що він раніше неодноразово злісно притягався до адміністративної відповідальності щодо безпеки руху, в тому числі у 2022 році за ст. 130 КУпАП, проявляючи злісне порушення правил дорожнього руху в населеному пункті, тим самим створюючи небезпеку не тільки пасажиру, якого перевозив в салоні керованого ним автомобіля, а й оточуючим громадянам, тому враховуючи грубе порушення ПДР України допущене обвинуваченим, що призвели до даної ДТП, є реальна можливість скоєння ним аналогічного злочину. Крім того, під важелем понесення відповідальності, ОСОБА_8 , будучи діючим військовослужбовцем, якщо останньому буде обрано інший запобіжний захід, може самовільно залишити місце служби та взагалі територію України, що в свою чергу утворить самостійний склад злочину, передбачений ст. 408 КК України (дезертирство).

На підставі викладеного, прокурор просить застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави у вищевказаному розмірі.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожен окремо, підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, заперечували проти застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави у зазначеному розмірі, посилаючись на його надмірність, оскільки таких коштів обвинувачений не має. Крім того, попередню заставу вносили його родичі, а на даний час він частково відшкодував потерпілим шкоду. Просили визначити суд заставу у розмірі не більшому 230 000,00 грн.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи клопотання прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді застави, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави, суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тобто проти безпеки руху та експлуатації транспорту, де його додатковим обов`язковим об`єктом є життя та здоров`я особи, а відтак одного з найбільш суспільно небезпечних кримінальних правопорушень, в результаті вчинення якого двом потерпілим було спричинено смерть, а одній потерпілій тяжкі тілесні ушкодження. Суд звертає увагу також на положення ст. 12 КК України, згідно з якими вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Переконання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні ґрунтується на: тяжкості кримінального правопорушення і тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується (злочин є тяжким); злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 є надзвичайно небезпечним, адже людина, її життя, здоров`я, честь і гідність та безпека належать до найвищих соціальних цінностей, що може свідчити про підвищену суспільну небезпеку останнього.

Крім того, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання останнього винуватим у пред`явленому обвинувачені; ризик незаконно впливати на свідків та експертів з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки останні ще не допитані судом; та ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки у зв`язку з військовою агресією проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, унеможливлюється контроль за процесуальною поведінкою ОСОБА_8 та значно збільшує вірогідність вчинення ним вищевказаних дій.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

За положеннями ч. 10 ст. 182 КПК країни у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.12.2022 внесену заставодавцем ОСОБА_9 за підозрюваного ОСОБА_8 заставу було звернуто в дохід держави за порушення останнім обов`язків, покладених на нього судом.

Таким чином, враховуючи всі обставини кримінального провадження, зокрема й майновий стан обвинуваченого, а також те, що цей запобіжний захід застосовується до обвинуваченого вдруге, суд вважає за доцільне визначити розмір застави у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 241 560,00 грн., оскільки саме такий розмір застави здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 виконання покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 177, 182, 194, 331, 350, 371, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 241 560 гривень 00 копійок,які необхідно внести на депозитний рахункок для зарахування коштів, внесених у вигляді застави (частки майна, попередньо визначеної суми судових витрат тощо): Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26239738; Банк отримувача ДКСУ, м.Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0017442.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави він зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом у вигляді застави такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії обов`язків визначити до 20 лютого 2023 року.

У задоволенні іншої частини клопотання прокурора відмовити.

Повний текст ухвали складено і оголошено 23 грудня 2022 року о 08 годині 20 хвилин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_10 ОСОБА_11