Справа №523/7013/22
Провадження №1-кп/523/806/23
УХВАЛА

про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

20 квітня 2023 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

представника потерпілого ТОВ «РУШ» - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підсудної ОСОБА_6 ,

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду обєднаного кримінального провадження №№0000454, 0000499, №0001010, внесеного до ЄРДР 03.06.2022, 16.06.2022, 11.10.2022 року, відповідно, , за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Аркалик Тургайської області республіки Казахстан, громадянки України, із середньою освітою, незаміжньої та офіційно непрацевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Суворовського районного суду м.Одеси перебувають означені матеріали об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та останньою за часом ухвалою суду від 22.02.2023 року до вказаної підсудної застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 22.04.2023 року.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні в порядку ст.331 КПК України звернувся до суду із письмовим клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудної ОСОБА_6 , мотивуючи його тим, що остання обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, судовий розгляд ще не завершений та строк запобіжного заходу спливає, що обумовлює на думку сторони обвинувачення, існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України (зокрема, переховування від суду, незаконного впливу на свідків, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, вчинення іншого кримінального правопорушення).

Заслухавши прокурора ОСОБА_3 на підтримку внесеного клопотання, вислухавши заперечення захисника ОСОБА_5 та обвинувачену ОСОБА_6 , дослідивши матеріали судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 зазначеного Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у скоєнні тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинених повторно, в умовах воєнного стану, за які законом визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років.

Як слідує з обвинувального акта та матеріалів судового провадження, незважаючи на те, що підсудна ОСОБА_6 зі слів має повнолітню дитину 2001 року, забезпечена місцем реєстрації та тимчасового проживання в м.Одесі, де згідно наданої стороною захисту характеристики характеризується позитивно, але остання офіційно незаміжня, є раніше неодноразово судимою особою за вчинення аналогічних кримінально-протиправних діянь проти власності, станом на теперішній час обвинувачується у вчиненні злочинів корисливої спрямованості, що мали місце в умовах воєнного стану, збройної агресії рф проти України та при наявності незнятої й непогашеної у встановленому законом порядку судимості за попереднім вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 16.03.2020 року, переглянутого Одеським апеляційним судом (Апеляційним судом Одеської області) від 10.08.2020 року.

Наведені обставини у контексті загрози призначення покарання в разі доведеності провини підсудної ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні у виді позбавлення волі строком до восьми років, підтверджують актуальність передбачених ст.177 КПК України і зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а також об`єктивно доводять існування ризиків можливого ухилення підсудної від суду, незаконного впливу на свідків, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, вчинення іншого кримінального правопорушення, внаслідок чого, станом на теперішній час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання підсудною процесуальних обов`язків в умовах воєнного стану, та запобігти означеним ризикам.

Оцінюючи ж доводи захисника ОСОБА_5 та підсудної ОСОБА_6 щодо обрання останній запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд вважає їх необ`єктивними й необґрунтованими, оскільки станом на теперішній час, запропонований стороною захисту запобіжний захід є неспівмірним з інкримінованими вказаній підсудній кримінальними правопорушеннями, тяжкістю висунутого їй обвинувачення та їх наслідками, а ураховуючи запровадження воєнного стану та збройну агресію рф проти України, працівники органу внутрішніх справ задіяні у вжитті заходів з протидії агресії та суттєво обмежені у виконанні своїх повноважень з перевірки житла, під арештом в якому має перебувати особа, та з перевірки питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, тощо.

До того ж, судом не приймається до уваги надана стороною захисту заява ОСОБА_7 від 31.01.2023 року щодо його згоди на перебування підсудної ОСОБА_6 у випадку обрання останній запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки згідно з п.3.11 «Мінімальних стандартних правил ООН стосовно заходів, не пов`язаних із тюремним ув`язненням (Токійські правила)», затверджених резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1990 року, у процесі застосування не пов`язаних із тюремним ув`язненням заходів необхідно дотримуватись права власності та права підозрюваного на особисте життя, а також права на особисте життя його сім`ї або осіб, які разом з ним проживають.

Доводи підсудної ОСОБА_6 та її захисника щодо обрання їй запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , що згідно наведеної вище заяви є місцем проживання її співмешканця ОСОБА_7 , - уявляються непереконливими та безпідставними за відсутності в розпорядженні суду відповідних документів на підтвердження належності цієї квартири саме відповідній особі.

У свою чергу слід зауважити на тому, що за ухвалою суду від 22.02.2023 року, підсудній ОСОБА_6 визначено альтернативний триманню під вартою більш м`який запобіжний захід заставу, у зв`язку з чим та зважаючи на особисті дані останньої, суд вважає, що у даному випадку суспільний інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом права зазначеної підсудної на її свободу.

Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин інкримінованих підсудній ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, характер, суспільну небезпечність і наслідки кримінально-протиправних діянь, зважаючи на характеризуючі особу підсудної дані, суд доходить висновку про те, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до зазначеної підсудної не зможе забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків в умовах воєнного стану та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Втім, виходячи з того, що за ухвалою від 22.02.2023 року, при застосуванні до підсудної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якості альтернативного запобіжного заходу, судом визначено розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який встановлено ч.5 ст.182 КПК України, а тому, в разі внесення підсудною або заставодавцем визначеного у вказаній ухвалі розміру застави, внаслідок чого підсудна має бути звільненою з-під варти, на останню мають бути покладені відповідні обов`язки за ч.7 ст.42, ч.5 ст.194 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.26, 171, 177-178, 182-183, 194, 331, 369-372, Главою 18 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, задовольнити частково.

Продовжити застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 18.06.2023 року.

У разі внесення застави, визначеному ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 22.02.2023 року (сто сім тисяч триста шістдесят гривень), покласти на підсудну ОСОБА_6 наступні обов`язки: повідомити суд про своє місце проживання та прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі м.Одеси без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

Додатково роз`яснити підсудній ОСОБА_6 , що згідно зі ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, з метою забезпечення виконання підсудною покладених на неї обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, а застава може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після чого підсудна звільняється з-під варти.

В силу ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України, також роз`яснити підсудній ОСОБА_6 , що у випадку звільнення з-під варти під заставу та якщо вона, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а у разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст.194 цього Кодексу.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виконання покладених обов`язків у разі внесення застави, закінчується 18.06.2023 року.

Копії ухвали направити для виконання начальникові ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та надати для відома іншим заінтересованим особам.

На підставі ч.2 ст.392 КПК України, ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1