1-і/214/86/22
У Х В А Л А
Іменем України

24 березня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003296 від 22.12.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:
21 березня 2022 року до суду надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів. В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив про те, що ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що він близько 10:00 години 21.12.2019 року, знаходячись на третьому поверсі у під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел направлений на відкрите протиправне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, відкрито, умисно, повторно із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилось у нанесенні декількох ударів кулаками в обличчя потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті чого спричинив останньому відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 879 від 26.12.2019 легкі тілесні ушкодження у вигляді синця ділянки лівого ока та ділянки лівого вуха. Після чого, ОСОБА_4 заволодів майном останнього, а саме:

- мобільним телефоном марки «Huawei P Smart+» модель «INE-LX1», кольору фіолетовий ірис, з об`ємом внутрішньої пам`яті 64 Gb, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №3766-МТ від 26.12.2019 могла становити 3833,33 гривень, після чого покинув місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

На даному етапі судового розгляду кримінального провадження, наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, які будуть досліджені у суді під час судового розгляду по суті.

Під час розгляду Херсонським міським судом строк тримання під вартою обвинуваченого неодноразово продовжувався, в останнє ухвалою від 31.01.2022, у зв`язку з чим виникла необхідність у його продовженні.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На даному етапі судового розгляду ризики відповідно до ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишились незмінними та актуальними.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину проти власності, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 6 років, при цьому раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак, на шлях виправлення не став, що у сукупності дає обґрунтовані підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України (обвинувачений може у зв`язку з відсутністю офіційного джерела доходу вчинити інше кримінальне правопорушення з метою забезпечення свого існування, а також може перешкоджати судовому розгляду шляхом неявки в судове засідання, або незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою спонукати їх до зміни показань).

Серед обставин, які враховуються при продовженні застосованого запобіжного заходу відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя або суд, окрім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, репутацію підозрюваного (п.4 та п.6 ч.1 ст.178 КПК України).

Так, неповнолітніх дітей, дружини або утриманців у ОСОБА_4 не має, до затримання працівниками поліції, останній ніде не був працевлаштований, що вказує у сукупності саме на відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків.

Крім того, існує ризик впливу обвинуваченого на свідків, які на даний час не допитані, оскільки свідки проживають неподалік від останнього місця проживання обвинуваченого.

За таких обставин, обґрунтованим є продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченому ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вважав, що ризики заявлені прокурором не обґрунтовані.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила змінити запобіжний захід своєму підзахисному з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додатки, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника та необхідність і доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, виходячи з такого.

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебувало кримінальне провадження №0003296 від 22.12.2019 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

У відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із неможливістю Херсонським міським судом Херсонської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ на Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно з ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2022 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено до 30.03.2022 року (а.с.15-16).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , суд зважає на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену Херсонським міським судом Херсонської області при вирішенні попереднього клопотання у цьому кримінальному провадженні в ухвалі від 31.01.2022 року (а.с.15-16).

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Херсон, українець, громадянин України, не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 30.03.2012 року Суворовським районним судом м. Херсон, за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, звільнений у зв`язку з відбуття строку покарання 04.05.2012 року, 10.09.2012 Дніпровським районним судом м. Херсон, за ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 7 років, звільнений 28.12.2016 року у зв`язку з рішенням Казанського районного суду Миколаївської області умовно-достроково з не відбутим строком покарання 2 роки.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені у вчинені тяжкого злочину проти власності, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 6 років.

Судом встановлені обставини, наявність яких може свідчити про ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення з метою забезпечення свого існування, у зв`язку з відсутністю офіційного джерела доходу; перешкоджати судовому розгляду шляхом неявки в судове засідання; або незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою спонукати їх до зміни показань.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 неповнолітніх дітей, дружини або утриманців; до затримання працівниками поліції, останній ніде не був працевлаштований, що вказує у сукупності саме на відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків; останній раніше неодноразово судимий та відбував покарання у виді позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів.

За таких обставин, обґрунтованим є продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченому ОСОБА_4 .

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст.176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам його можливого впливу на потерпілу та свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Вказані вище обставини, на думку суду, в сукупності, беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду та продовжувати вчиняти інші злочини, що вказує на необхідність продовження обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Окрім того, продовжуючи такий запобіжний захід, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23.05.2022 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складений 29.03.2022 року о 09 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1