Справа №276/604/22
Провадження №1-кп/293/206/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів Житомирської області кримінальне провадження №0000123 від 23.04.2020 по обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Грушки Володарсько-Волинського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 29.11.2017 вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області за ч.1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік; 11.11.2019 вироком Черняхівського районного суду Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

21.03.2020 близько 17 год. 00 хв. у ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб з Особою 1 та Особою 2, матеріали щодо яких направлено до суду, які знаходилися поблизу будинку АДРЕСА_2 , виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 , із застосуванням йому фізичних страждань.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 , в указаний день, час та місці ОСОБА_4 за попередньою змовою з Особою 1 та Особою 2, матеріали щодо яких направлено до суду, підійшли до ОСОБА_6 , який стояв поруч з власним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 неподалік домоволодіння АДРЕСА_2 , із застосуванням фізичного насильства, порушуючи гарантовані положеннями ст.ст. 29,33 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», права й свободи ОСОБА_6 на недоторканість особи та свободу пересування, проти його волі, одягнули на заведені за спину руки ОСОБА_6 кайданки, які тимчасово зберігав при собі Особа 1, матеріали щодо якого направлено до суду, чим обмежили волю останнього.

У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 та Особа 2, матеріали щодо якого направлено до суду, для припинення опору ОСОБА_6 , нанесли в тулуб та голову останнього декілька ударів руками та ногами.

У послідуючому, на підставі спільної домовленості ОСОБА_4 та Особа 2, матеріали щодо якого направлено до суду, принижуючи честь та гідність ОСОБА_6 , за допомогою мотузок, які останні дістали із взуття потерпілого, зв`язали ноги, руки та шию ОСОБА_6 , та примусово, проти його волі, затягнули його до середини автомобілю марки «ВАЗ» моделі «2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 на заднє сидіння та Особа 2, матеріали щодо якого направлено до суду, сів за кермо вказаного автомобілю та разом із ОСОБА_4 , проти волі ОСОБА_6 , повезли останнього у невідомому для нього напрямку.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 та Особа 2, матеріали щодо якого направлено до суду, діючи умисно, із застосуванням фізичного насильства, порушуючи гарантовані положеннями ст.ст. 29,33 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», права і свободи ОСОБА_6 на недоторканість особи та свободу пересування, проти його волі, відвезли останнього на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням Особа 2, матеріали щодо якого направлено до суду, до лісового масиву, розташованого за межами с. Курганці Хорошівського району Житомирської області, де нанісши ще декілька ударів руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_6 , залишили його зв`язаним мотузками в указаному лісовому масиві, де близько 04 год. 00 хв. 22.03.2020 він був розшуканий.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У ході судового розгляду справи ОСОБА_4 винну у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, не визнав та дав покази що 21.03.2020 до нього в с. Суховолю Хорошівського району Житомирської області приїхали ОСОБА_7 з ОСОБА_8 на оранжевому автомобілі ВАЗ та попросили його допомоги погрузити дрова ОСОБА_6 , на що він погодився. Вони заїхали в с. Курганці Хорошівського району Житомирської області та взяли з собою ОСОБА_9 , по дорозі ОСОБА_6 купив спиртного та поїсти, після чого вони всі разом поїхали грузити дрова. В подальшому, приїхавши до лісу, вони випили горілки та поїли, ОСОБА_6 обіцяв, що з ними розрахуються, однак потім водій трактора кудись зник, так і не розрахувавшись за роботу. Вони його чекали десь годину, а потім поїхали в напрямку смт Хорошів Житомирської області відвезти додому ОСОБА_9 , по дорозі їх двічі зупиняли знайомі ОСОБА_6 та запитували як справи. Керував автомобілем ОСОБА_6 , вони також бачили аварію поблизу с. Дашинка. Потім вони забрали із собою ОСОБА_10 , заїхали до будинку ОСОБА_11 в с. Дашинка Хорошівського району Житомирської області, у неї вдома ще випили спиртного, після чого ОСОБА_9 залишився вдома, а вони поїхали в с. Курганці до будинку тещі ОСОБА_7 , де знову вживали спиртні напої, після чого ОСОБА_6 сів в автомобіль на заднє сидіння, а ОСОБА_4 сів на переднє сидіння автомобіля та заснув, і більше він нічого не пам`ятає. Прокинувся ОСОБА_4 від того, що його розбудив брат потерпілого, який запитав де ОСОБА_6 . Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що після того, що сталося, поїхав на тривалий час до м. Києва на роботу. Згодом він дізнався, що його розшукує поліція. Зазначив, що потерпілого не бив та не застосовував до нього інших насильницьких дій, вказав, що потерпілий говорить неправду.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вказаних вимог закону при розгляді даного кримінального провадження суд дотримався, створивши передбачені процесуальним законом умови для реалізації як стороною обвинувачення, так і стороною захисту їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Зокрема, суд допитав потерпілого та свідків сторони обвинувачення.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що 21.03.2020 він поїхав на своєму автомобілі ВАЗ-2101 в с. Суховоля Хорошівського району Житомирської області в магазин купити продукти. По дорозі йому зателефонував брат ОСОБА_12 та попросив про знайти хлопців для погрузки доски на пилорамі, що знаходиться в с. Краївщина Хорошівського району. В магазині він зустрів ОСОБА_7 , та запропонував йому допомогти погрузити доски на пилорамі, сказав що брат з ними розрахується. ОСОБА_7 погодився на його пропозицію та сказав, що потрібно взяти ще двох хлопців, зателефонував до свого знайомого ОСОБА_9 та запропонував йому допомогти з погрузкою доски на пилорамі. Після чого ОСОБА_6 на своєму авто разом із ОСОБА_7 поїхали до ОСОБА_9 додому. Приїхавши до ОСОБА_9 , до його дому приїхав на велосипеді ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_6 усіх повіз на пилораму в с.Краївщину Хорошівського району. Приїхавши на пилораму, вони погрузили на евакуатор близько 3 куб. м. доски сосни, після чого ОСОБА_12 запропонував поїхати до лісу поїсти. Приїхавши до лісу, він з братом ОСОБА_13 накрили стіл та разом з хлопцями сіли їсти. Зазначив, що вони випили біля двох пляшок горілки. Під час розмови за обідом ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 почали сперечатися з його братом ОСОБА_13 з приводу вартості евакуатора, тому він відійшов в глиб лісу і більше до них не повернувся. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_9 нанесли ОСОБА_6 декілька ударів, зачинили в евакуаторі та спробували підпалити доску, яку до цього погрузили на евакуатор, однак це у них не вийшло. Тоді вони витягли ОСОБА_6 з кабіни та ОСОБА_7 , погрожуючи йому фізичною розправою, наказав їхати в сторону смт Хорошів до їхнього товариша ОСОБА_10 . ОСОБА_6 сів за кермо свого авто, біля нього праворуч сів ОСОБА_7 , позаду за ним сів ОСОБА_4 та праворуч ОСОБА_9 . По дорозі на смт Хорошів біля с.Теренці Хорошівського району вони побачили ДТП, зупинилися та дочекавшись ОСОБА_10 поїхали в с.Дашинку Хорошівського району до ОСОБА_9 . Вказав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які сиділи на задньому сидінні авто погрожували йому ножем, тому він був позбавлений можливості виразити свою волю та покинути авто. Приїхавши в с.Дашинку Хорошівського району, хлопці пішли до тещі ОСОБА_9 , де випили ще спиртного та потім наказали ОСОБА_6 їхати в с.Курганці Хорошівського району до тещі ОСОБА_7 . Приїхавши в с.Курганці Хорошівського району до будинку тещі ОСОБА_7 , вони вийшли з авто, після чого ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_6 з правої сторони, а ОСОБА_9 з лівої сторони, заламали йому руки та одягли кайданки. Після цього ОСОБА_7 з ОСОБА_14 пішли до будинку тещі, а ОСОБА_4 з ОСОБА_9 нанесли ОСОБА_6 декілька ударів в область голови, скронь та тулубу, від яких він впав на землю та не зміг підвестися. Після чого вони зняли з нього кайданки, зв`язали шнурками з кросівок та білим шнурком його руки, ноги за спиною та затягнули мотузку довкола шиї, дістали з його кишені ключі від автомобіля, телефон викинули, заштовхали проти його згоди в автомобіль на заднє сидіння та повезли ОСОБА_6 на його автомобілі в ліс. При цьому за кермом сидів ОСОБА_9 , а ОСОБА_4 сидів справа спереду. Проїхавши 2-3 км. вони зупинились у лісі неподалік с. Грабівка Хорошівського району Житомирської області, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 витягли його з автомобіля, били ногами по голові та тулубу, після чого понесли ОСОБА_6 600-700 метрів в ліс, кинули на землі та пішли. Потерпілий також зазначив, що від спроб звільнити руки чи ноги від мотузок, мотузка на шиї стискалася сильніше, тому він не зміг звільнити ані руки, ані ноги. Вказав, що близько 04 години ранку наступного дня його знайшли його брат, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Надалі каретою швидкої допомоги його було доставлено до лікарні, де він проходив лікування протягом двох тижнів.

Будучи допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що приблизно 12.03.2020, однак точної дати не пам`ятає, йому зателефонувала дружина ОСОБА_17 та повідомила що в с. Краївщина ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 б`ють його брата ОСОБА_6 . В той же день та час він разом із своїм сусідом ОСОБА_18 поїхали до с. Краївщина. По дорозі в с.Краївщина вони зустріли ОСОБА_6 , який рухався на своєму авто їм на зустріч, та запитав, чи в нього все добре, на що ОСОБА_6 відповів що так, хоча був пригнічений. В салоні автомобілю також були ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . Надалі вони продовжили рух в напрямку смт Хорошів, а ОСОБА_8 поїхав додому. В подальшому він телефонував до свого брата однак, він не виходив на зв`язок, тому він зателефонував до батька ОСОБА_7 та дізнався, що ОСОБА_7 поїхав в с.Курганці до своєї тещі. Після цього він поїхав шукати свого брата в селі Курганці. Ввечері він приїхав в с.Курганці до будинку тещі ОСОБА_7 , де стояв автомобіль його брата, однак в салоні був лише ОСОБА_4 , який спав на передньому правому сидінні авто. Від тещі ОСОБА_7 йому стало відомо, що ОСОБА_6 побили хлопці та вивезли в ліс в напрямку с.Грабівки. В той же час він та теща ОСОБА_7 на його авто поїхали до лісу на пошуки брата. В пошуках також приймали участь багато його знайомих та товаришів. Близько 4 години ранку вони знайшли ОСОБА_6 , в якого були побої на обличчі, зв`язаними позаду руками, ногами та зашморгом на шиї. Звільнивши його від мотузок, ОСОБА_6 віднесли до авто, оскільки він не міг самостійно пересуватися. ОСОБА_6 повідомив йому, що його побили ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . Він відвіз його до будинку тещі ОСОБА_7 в с.Курганці, де надалі ОСОБА_6 забрала карета швидкої допомоги. Зазначив, що біля будинку тещі ОСОБА_7 стояв автомобіль ОСОБА_6 , в якому не було ключів та в якого було пошкоджено крило.

Свідок ОСОБА_15 , допитаний в судовому засіданні, повідомив, що 21.03.2020 близько 22 години йому подзвонив ОСОБА_8 та попросив допомогти знайти брата, на що він погодився. Пошуки розпочали в лісі, що в с.Курганці, які тривали аж до ранку, під час яких ОСОБА_8 розповів йому, що ОСОБА_6 побили ОСОБА_4 з ОСОБА_7 та відвезли до лісу. ОСОБА_6 шукали всю ніч, а коли близько 4 години ранку його знайшли у лісі поблизу с. Курганці на землі із зв`язаними позаду руками та ногами та зашморгом на шиї, на обличчі були сліди крові та розбита губа. Вони звільнили його від мотузок, ОСОБА_6 не міг самостійно пересуватись. Надалі вони його погрузили до автомобілю ОСОБА_8 та відвезли до тещі ОСОБА_7 . Біля будинку стояв автомобіль потерпілого в напрямку до місця, де знайшли потерпілого. В подальшому ОСОБА_6 забрала карета швидкої до лікарні.

Будучи допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що 21.03.2020 у вечірній час він перебував на вулиці, де побачив авто ОСОБА_8 , який в телефонній розмові розповів йому, що він шукає свого брата ОСОБА_6 . Він запропонував свою допомогу, та разом із своїм знайомим ОСОБА_15 відправились на пошуки ОСОБА_6 . Зі сторони с. Писарівка вони перейшли ліс та приєдналися до інших людей, що займалися пошуками. В подальшому наступного дня близько 4 години ранку вони віднайшли потерпілого, який лежав на землі в жахливому стані, із побоями на обличчі, зв`язаними ззаду руками та ногами до шиї. Потерпілий не міг самостійно рухатись та говорити. Вони його віднесли до авто та відвезли в с.Курганці, де біля будинку тещі ОСОБА_7 стояла карета швидкої допомоги. Також біля будинку стояв автомобіль потерпілого в напрямку із села.

Свідок ОСОБА_19 , допитаний в судовому засіданні, повідомив, що два роки тому він разом з ОСОБА_20 розшукували ОСОБА_6 , та зустріли його на автомобілі за селом Курганці, він з машини не виходив, мав зляканий вигляд, але ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які їхали в його автомобілі, сказали, що все нормально. Через деякий час того ж дня ОСОБА_19 знову зустрів всіх на автомобілі, яким керував ОСОБА_6 , та на запитання до нього про наявність проблем, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 відповіли, що все нормально. Автомобіль ОСОБА_6 в подальшому знайшли біля будинку тещі ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 всі шукали до ранку наступного дня, тобто до того, як знайшли зв`язаним у лісі.

Допитаний свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні повідомив, що 21.03.2020 йому зателефонував ОСОБА_21 та повідомив, що його брат ОСОБА_6 потрапив в біду. Тоді ж ОСОБА_20 з ОСОБА_19 та ОСОБА_22 поїхали в сторону с. Курганці, де їм на зустріч рухався авто потерпілого ОСОБА_6 . Вони зупинилися, побачивши його в автомобілі з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . ОСОБА_20 звернув увагу, що ОСОБА_6 мав інший вигляд, обличчя було ніби побите, вони запитали в потерпілого чи все добре та почувши ствердну відповідь поїхали далі. Надалі вони їхали в напрямку смт Хорошів та згодом побачили авто потерпілого, біля якого стояли ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 був в салоні машини, однак, потерпілого не було. Ввечері йому зателефонував ОСОБА_8 та сказав, що пропав ОСОБА_6 , тому вони поїхали в с. Курганці, побачили біля будинку тещі ОСОБА_7 авто потерпілого, однак, в там нікого не було, тому всі пішли його шукати по слідам до лісу в напрямку закинутого кар`єру. ОСОБА_6 шукали довго, однак пошуки спочатку не принесли результату, тому вони повернулися додому. Вранці йому стало відомо про те, що потерпілого знайшли.

Даних, передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України, стороною захисту стосовно допитаних під час судового розгляду потерпілого та свідків для доведення недостовірності їх показань не надано. Клопотань про допит інших осіб в якості свідків сторони кримінального провадження не заявляли.

Прокурором на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.146 КК України, надано наступні документи, які досліджено судом:

- суд враховує копії витягів з ЄРДР про кримінальне правопорушення, як докази законності отриманих та досліджених в судовому засіданні доказів, з яких слідує, що 23.04.2020 внесені до ЄРДР відомості про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України (а.с.182-183, 184);

- постанову від 23.04.2020 про виділення з матеріалів досудового розслідування за №0000096 матеріалів досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, та реєстрацію їх в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000123 (а.с.185-188);

- копію рапорту інспектора з контролю за обігом зброї в сфері ДС Хорошівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, зареєстрований 21.03.2020 за № 992, з якого слідує, що 21.03.2020 о 19 год. 40 хв. ОСОБА_11 повідомила, що 2-3 години тому за адресою: Хорошівський район, с.Курганці чоловіки Контра, Каневський та Дудар та ОСОБА_6 вчинили між собою бійку, після чого занесли його до лісу та прив`язали до дерева (а.с.192-193);

- копію рапорту інспектора з контролю за обігом зброї в сфері ДС Хорошівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області зареєстрованого 22.03.2020 за № 996, з кого слідує, що 22.03.2020 о 04 год. 00 хв. за адресою Хорошівський район, с.Курганці, у лісі між Грабовським кар`єром та с.Курганці живим прив`язаним до дерева (руки, ноги, шия) з тілесними ушкодженнями виявлено ОСОБА_6 (а.с.190-191);

- копію протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 22.03.2020 від ОСОБА_6 , який заявив, що 21.03.2020 близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 за попередньою змовою групою осіб, незаконно позбавили волі ОСОБА_6 , примушуючи його до вчинення дій проти його волі, змушували возити на власному автотранспорті ВАЗ 2101, в подальшому відвезли до лісосмуги, що поруч с. Курганці та нанесли тілесні ушкодження, після чого зв`язали та прив`язали до дерева (а.с. 194-195);

- копію протоколу огляду місця події від 22.03.2020, в ході якого було оглянуто автомобіль марки ВАЗ 2101 жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі від якого знаходились всередині автомобіля (а.с.196-197);

- копію протоколу огляду місця події від 22.03.2020, в ході якого було оглянуто ділянку лісу, що знаходиться за межами с.Курганці Хорошівського району Житомирської області, де було знайдено ОСОБА_6 та виявлено мотузки чорного кольору розрізані та зв`язані між собою з різних частин, та виявлені біля них на землі плями речовини бурого кольору, схожі на згустки крові (а.с.199-200-206);

- копію висновку судово-медичного експерта № 603 від 25.03.2020, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені синці, садна та поверхневі рани на обличчі, та осаднення шкіри на обох верхніх кінцівках, синці на обох нижніх кінцівках та осаднення на лівій нижній кінцівці, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, не менш як від чотирьох ударів такими по обличчю, тілесні ушкодження на обох верхніх та нижніх кінцівках не виключено від зв`язування рук та ніг мотузкою, маловірогідно при падінні на поверхню з положення стоячи, не виключено в термін та за обставин, вказаних обстеженим, як зазначено в постанові про призначення судово-медичної експертизи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; потерпілий в момент спричинення тілесних ушкоджень міг знаходитися в будь-якому положенні тіла, при якому ділянки тіла були б доступними для спричинення тілесних ушкоджень (а.с.209-211);

- копію протоколу обшуку від 22.04.2020, в ході якого виявлено та вилучено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_26 з вклеєним фото ОСОБА_4 , газовий пістолет типу «Макарова» з серійним номером НОМЕР_2 , пістолет для відстрілу гумових куль марки Walther Р88 compact, розкладний ніж типу «Метелик», чотири патрони та гільза 32 калібру, мобільний телефон марки NOМI I 188 чорного кольору, мобільний телефон марки NOKIA сенсорний, мобільний телефон марки Aligator, мобільний телефон марки Мeizu, пластмасовий кейс чорного кольору, всередині якого виявлені два патрони калібру 9 мм, димова шашка, пневматична гвинтівка, ніж з дерев`яною ручкою з гравіюванням на лезі (а.с.212-226);

- копію постанови про визнання у кримінальному провадженні №0000096 речовими доказами та передачу їх на зберігання від 23.04.2020, відповідно до якої виявлені під час обшуку у домоволодінні ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_2 : паспорт громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_4 без фото; паспорт громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_26 з вклеєним фото ОСОБА_4 ; закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_4 ; газовий пістолет типу «Макарова» серійний номер НОМЕР_2 ; пістолет для відстрілу гумових куль марки Walther Р88 compact; розкладний ніж типу «Метелик» з металевою ручкою виготовленою з металу жовтого кольору; чотири патрони та гільза 32 калібру; паперовий згорток з насінням зовні схожим на насіння рослини роду «конопля»; мобільний телефон марки NOМI і 188 чорного кольору, мобільний телефон NOKIA чорного кольору, сенсорний; мобільний телефон марки Aligator чорного кольору сенсорний; мобільний телефон марки Prestigio IMEI НОМЕР_3 ; мобільний телефон Мeizu сірого кольору; пластмасовий кейс чорного кольору з двома патронами всередині калібру 9мм; димова шашка; ніж з дерев`яною ручкою з гравіюванням у вигляді квітів на лезі; ніж з дерев`яною ручкою на кінці з металевим наконечником у вигляді голови кабана; два ножі з чорним лезом резиновими ручками; пневматична гвинтівка чорного кольору - визнані речовими доказами (а.с. 228-229);

- копію протоколу огляду предмету від 23.05.2020, в ході якого було оглянуто паперовий конверт зразку МВС України, при розкритті якого всередині виявлено шнурки чорного кольору різної довжини та товщини, зв`язані між собою міцними вузлами (а.с.234, 235-237);

- постанову про зупинення досудового розслідування від 24.04.2020, відповідно до якої досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено в зв`язку із оголошенням в розшук ОСОБА_4 (а.с.243);

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 16.03.2022, згідно якого ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України (а.с.253);

- постанову про відновлення досудового розслідування від 16.03.2022, відповідно до якої досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено в зв`язку із затриманням 16.03.2022 підозрюваного ОСОБА_4 (а.с.254);

- протокол слідчого експерименту від 06.05.2022 за участю потерпілого ОСОБА_6 , хід якого зафіксовано за допомогою відеозапису, який скопійований на оптичний диск, що доданий до протоколу (а.с. 257, 258).

В судовому засіданні оглянуто відеозапис, яким фіксувалася зазначена слідча дія, під час якої потерпілий показав місце, де обвинувачений разом із іншими особами із застосуванням фізичного насильства одягнули потерпілому на заведені за спину руки кайданки, після чого показав механізм зв`язування рук та ніг потерпілого до шиї, щоб він самотужки не міг йти, а також місце, куди його на автомобілі вивезли в ліс та залишили на землі.

Надаючи оцінку допустимості наданого стороною обвинувачення доказу протоколу слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 240 КПК України передбачає, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Як визначено положеннями КПК України, а також відповідно до сталої практики Верховного Суду (зокрема, постанова ВС від 12.12.2018 у справі № 755/32908/14), відсутність у протоколі відомостей про повну послідовність проведення слідчого експерименту та його результати не є підставою для його визнання недопустимим доказом у тих випадках, коли до протоколу було долучено відеозапис, на якому ці дані зафіксовано.

Як убачається зі змісту протоколу, слідчий експеримент був проведений слідчим 06.05.2022 за участю потерпілого ОСОБА_6 . Результати слідчого експерименту було зафіксовано за допомогою відеозапису та у подальшому записано на носій (оптичний диск), який долучений до протоколу, що засвідчено у протоколі підписами всіх учасників слідчої дії.

Таким чином, незважаючи на те, що слідчим у протоколі не було описано всієї послідовності проведення слідчого експерименту, однак до протоколу долучено відеозапис, на якому ці дані зафіксовано, а також те, що про всі події і відомі йому обставини потерпілий ОСОБА_6 детально розповів усім учасникам та самостійно вказав місця, де ці події відбувалися, тому суд вважає, що джерело отримання зазначеного доказу є законним. Підстави вважати результати слідчого експерименту неправильними у суду відсутні.

Судом встановлено, що слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_6 за своїм характером та спрямованістю відповідає вимогам ст. 240 КПК України. Відомості, зафіксовані під час слідчого експерименту узгоджуються із показаннями, наданими потерпілим та свідками у суді, заявою потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, протоколами огляду місця події. Тому твердження обвинуваченого про суперечність зазначеного доказу з іншими фактичними даними суд визнає необґрунтованими.

- протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 від 06.05.2022, в ході проведення якого останній добровільно та детально розповів про обставини, за яких він, ОСОБА_8 та ОСОБА_15 знайшли ОСОБА_6 (а.с.259-260, 261);

- протокол слідчого експерименту від 06.05.2022 за участю свідка ОСОБА_15 , в ході якого останній добровільно та детально розповів про обставини за яких він, ОСОБА_8 та ОСОБА_16 відшукали ОСОБА_6 (а.с. 262-265, 266);

- протокол проведення слідчого експерименту від 06.05.2022 за участю свідка ОСОБА_8 , в ході якого останній добровільно та детально розповів про обставини за яких він, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 відшукали ОСОБА_6 (а.с.267-268, 269);

Крім цього судом досліджено матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме:

- вимогу про судимість відносно ОСОБА_4 (а.с.245-247);

- довідку-характеристику, видану Хорошівською селищною радою відносно ОСОБА_4 про відсутність компрометуючих матеріалів (а.с.248);

- довідку КНП «Хорошівська лікарня» Хорошівської селищної ради щодо неперебування ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра (а.с.249);

- довідку-характеристику про склад сім`ї ОСОБА_4 , видану Хорошівською селищною радою 03.06.2022 (а.с.275).

Дані докази (показання, документи) за своєю суттю є належними та допустимим у розумінні норм КПК України.

Як наслідок, указані матеріали у повній мірі підтверджують собою факт доведеності у провадженні обставин, регламентованих ст. 91 КПК України.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998, де Європейський Суд наголошує про те, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь - яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Так, показання потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_15 є чіткими, послідовними і логічними, узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами. Показання дані потерпілим та свідками безпосередньо у судовому засіданні за присутності обвинуваченого та його захисника.

При цьому суд не бере до уваги позицію обвинуваченого ОСОБА_4 щодо невизнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки вона повністю спростовується матеріалами кримінального провадження, зібраними в ході досудового розслідування, оголошеними та дослідженими в судовому засіданні, які суд вважає допустимими доказами в розумінні ст.87 КПК України. Будь-яких даних на підтвердження наведеної позиції обвинуваченим судом не здобуто та сторонами не надано. Натомість таку позицію обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає такою, яка направлена на введення суду в оману та уникнення останнім належного покарання за вчинене.

IІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Аналізуючи наявність складу злочину, передбаченого частиною 2 ст. 146 КК України, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 146 КК України є особиста воля людини.

З об`єктивної сторони злочин може бути вчинений у двох формах: 1) незаконне позбавлення волі людини; 2) викрадення людини. Вчинення одного із зазначених діянь є достатнім для встановлення об`єктивної сторони злочину. Склад цього злочину - формальний.

Незаконне позбавлення волі полягає в протиправному перешкоджанні людині обирати за своєю волею місце знаходження. Воно може виявитися у затриманні по¬терпілого в тому місці, де він знаходитися не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити. Це діяння може бути здійснене шляхом засто¬сування фізичного насильства, а також шляхом психічного насильства.

Суд зауважує, що обвинувачений діючи за попередньою змовою групою осіб з іншими особами, із застосуванням фізичного насильства, одягнули потерпілому на заведені за спину руки кайданки, після чого зв`язали потерпілого щоб він самотужки не міг йти, та на автомобілі вивезли в ліс і залишили там зв`язаним, при цьому від спроб звільнити руки чи ноги від мотузок, мотузка на шиї стискалася сильніше, тому він не зміг звільнити ані руки, ані ноги, отже вони обмежили його волю.

Діяння у формі незаконного позбавлення волі вважається закінченим з моменту фактичного обмеження свободи переміщення потерпілого.

Суб`єкт злочину загальний.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом: особа усвідомлює, що за законом вона не має права позбавляти волі іншу особу, але бажає це зробити. Мотиви незаконного позбавлення волі можуть бути різні.

Кваліфікованими видами незаконного позбавлення волі є, зокрема, вчинення за попередньою змовою групою осіб, та пов`язане із заподіянням потерпілому фізичних страждань (ч.2 ст.146 КК України).

З огляду на вік обвинуваченого, а також відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на неосудність (обмежену осудність) обвинуваченого або перебування його у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_4 є суб`єктом цього злочину.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, доведена.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІV. Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; не працює, не одружений, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, будучи судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, враховано позицію прокурора та потерпілого щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно класифікації за ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Також враховано, що відповідно до досудової доповіді стосовно ОСОБА_4 , складеної Житомирським районним сектором №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області, ОСОБА_4 має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (в т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Разом з тим, суд критично ставиться до невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що свідчить про те, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та не усвідомив соціального негативу вчиненого злочину.

Суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у межах санкції ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі та відсутність підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Крім того, вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 11.11.2019 ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Враховуючи, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив в період іспитового строку, то до призначеного покарання необхідно, на підставі ст. 71 КПК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Арешт на майно не накладався.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Відомості про визнання у кримінальному провадженні №0000123 предметів чи документів речовими доказами відсутні.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, в межах даного кримінального провадження, ОСОБА_4 затриманий 16.03.2022 о 13 годині 20 хвилин на підставі ухвали слідчого судді. Ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17.03.2020 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, який судом неодноразово продовжено, зокрема ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 05.09.2022 стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 04.11.2022.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 судом призначається покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, зважаючи на дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, зокрема, ризику переховування від відбування покарання, який не зможе відвернути застосування менш суворого запобіжного заходу, тому вважає за необхідне продовжити дію обраного раніше стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах СІЗО Державної установи «Житомирська УВП (№8)» до набрання вироком законної сили, але не довше ніж 60 днів із дня ухвалення вироку суду.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

З огляду на наведене, у строк покарання обвинуваченого необхідно зарахувати попереднє ув`язнення у період із 16.03.2022 до набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.146 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 11.11.2019 за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання його попереднє ув`язнення, яке відраховувати з дня фактичного затримання 16 березня 2022 року і по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в СІЗО Державної установи «Житомирська УВП (№8)» до вступу вироку в законну силу залишити без змін, продовживши його дію до набрання вироком суду законної сили, але не довше ніж 60 днів із дня ухвалення вироку, тобто до 16.12.2022.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_27