Справа №584/115/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/199/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
Іменем України

01 серпня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 584/115/22 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 02.02.2022 щодо відмови в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно,

установила:

У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про накладення арешту на наземний пересувний резервуар у виді автомобільної цистерни для збереження автомобільного газу з його подальшим вилученням у володільця та зберіганням за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки суддя не надав належної оцінки того, що проведеним оглядом місця події зафіксовано роботу АЗС «Маршал» № 15 за адресою м. Путивль, Конотопського району, вул. Новоселівська, 100, зокрема зафіксовано, що до двосекційного резервуару для збереження автомобільного газу підключено ще один наземний пересувний резервуар у виді автомобільної цистерни, розміщений позаду АЗС «Маршал» № 15 та введений ТОВ «МІКС ОІЛ» в експлуатацію без дозвільних документів, тобто використовується з порушенням вимог постанови КМУ від 20.11.2003 № 1790 «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі та надання послуг з постачання скрапленого вуглеводного газу для побутових потреб населення ті інших споживачів». У свою чергу введення в експлуатацію надземного пересувного резервуару у виді автомобільної цистерни без відповідної ліцензії (повірки властивостей резервуару, його максимальної ємності, стану та характеристик матеріалів, з котрих виготовлено резервуар) може призвести до тяжких наслідків, тобто фактично ТОВ «МІКС ОІЛ» виконує роботи з підвищеною небезпекою (п. 15 наказу Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 №15 «Перелік робіт з підвищеною небезпекою») на підприємстві, що створює загрозу загибелі людей та настання інших тяжких наслідків.

28.01.2022 до Путивльського районного суду Сумської області з клопотанням погодженим із прокурором Путивльського відділу Конотопської окружної прокуратури звернувся начальник СД ВП № 2 (м. Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що АЗС «Маршал» № 15 за адресою: м. Путивль, вул. Новоселівська, 100, працює без дозвільних документів, чим порушує правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що в свою чергу створює загрозу.

22.11.2021 відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0000188 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК. Проведеним оглядом місця події зафіксовано роботу АЗС «Маршал» № 15, зокрема зафіксовано, що до двосекційного резервуару для збереження автомобільного газу підключено ще один наземний пересувний резервуар у виді автомобільної цистерни, розміщений позаду АЗС та введений ТОВ «МІКС ОІЛ» в експлуатацію без дозвільних документів, тобто використовується з порушенням вимог постанови КМУ від 20.11.2003 № 1790 «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі та надання послуг з постачання скрапленого вуглеводного газу для побутових потреб населення та інших споживачів».

Приймаючи до уваги, що зазначений наземний пересувний резервуар у виді автомобільної цистерни для збереження автомобільного газу, який належить ТОВ «МІКС ОІЛ», використовувався для зберігання автомобільного газу та введений в експлуатацію без відповідних документів, за допомогою якого здійснювався збут автомобільного газу, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення і доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження вказаного доказу, начальник СД просив накласти арешт на це майно.

Ухвалою слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 02.02.2022 відмовлено у клопотанні начальнику СД ВП № 2 (м. Путивль). Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що мотивуючи клопотання про накладення арешту на майно, начальник СД посилався лише на те, що зазначене майно з АЗС є знаряддям вчинення кримінального правопорушення і доказом у кримінальному провадженню, а тому клопотання не містить достатнього обґрунтування наявності підстав для накладання арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000188 від 22.11.2021 за ч. 1 ст. 272 КК, не було доказів в обґрунтування вимог, які свідчать про необхідність накладення арешту на майно, його мету та цілі.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду сторони кримінального провадження в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили, від прокурора ОСОБА_8 надійшла письмова заява про розгляд апеляційної скарги у його відсутність, тому колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності сторін кримінального провадження, що не суперечить ч. 4 ст. 405 КПК.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а ч. 3 цієї статті регламентовано, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно п. 1-3, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3-4 ч. 2 ст. 170 КПК); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Розглянувши клопотання начальника СД, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для накладення арешту на майно, умотивувавши своє рішення з цього приводу належним чином, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст. 170-173 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна та можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, начальником СД ВП № 2 (м. Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 000188 за ч. 1 ст. 272 КК за фактом здійснення збуту палива на АЗС «Маршал» № 15 за адресою м. Путивль, вул. Новоселівська, 100 без відповідних документів, а саме на один резервуар для зберігання автомобільного газу відсутні дозволи та ліцензії, хоча цей резервуар введено в експлуатацію та за його допомогою здійснюється збут автомобільного газу.

В той же час, відповідальність, передбачена санкцією ч. 1 ст. 272 КК, настає за порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати виключно за умови, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого.

Загроза загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, яка є обов`язковою складовою об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення, полягає в таких змінах у стані виробничих об`єктів, підприємств, внаслідок яких виникає реальна небезпека настання реальної шкоди вказаним у ст. 272 КК благам. Ці зміни, породжені порушеннями правил безпеки, можуть виражатися у початку неконтрольованих процесів горіння, виникненні процесів детонації, підвищенні концентрації шкідливих газів в атмосфері, змінах у взаємному розташуванні важких предметів (порушенні їх стійкості) чи зменшенні міцності конструкцій, зростанні тиску газів в резервуарах чи трубопроводах, підведенні електричної напруги до об`єктів, які мають бути знеструмлені, тощо. Тобто, повинна відбутися реальна подія, наслідком якої може бути завдання, в тому числі, і абстрактної шкоди. Сама ж наявність або відсутність дозвільних документів будь-яким чином не впливає на наявність або відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК.

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному конкретному випадку матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б свідчили як про наявність правової підстави для арешту майна, так і про існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні слідчого майно є доказом (знаряддям) вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 170 КПК. При цьому в матеріалах кримінального провадження відсутні й інші законні підстави, з метою забезпечення яких допускається арешт майна, а саме відсутність у санкції ч. 1 ст. 272 КК додаткового покарання у виді конфіскації майна, а також даних про відшкодування завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди (цивільний позов).

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і усталену прецедентну практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Протокол і Конвенція), згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, хоча формально КПК і дає підстави для втручання у право володіння майном, однак відсутні достатні підстави для такого втручання у спосіб, що суттєво обмежує права власника цього майна, а тому таке втручання не може бути виправданим, так як воно не здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» і за відсутності об`єктивної необхідності в цьому.

У випадку накладення арешту на майно у спосіб, зазначений в клопотанні слідчого, втручання у право власності буде здійснене без дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами власника майна, який так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Посилаючись в апеляційній скарзі на безпідставність відмови слідчого судді в арешті зазначеного майна, прокурор не вказує, яку інформацію може містити наземний пересувний резервуар у виді автомобільної цистерни для збереження автомобільного газу щодо фактичних обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК, які ще встановлюються у кримінальному провадженні.

У зв`язку з цим, ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 02.02.2022 щодо відмови в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4