Справа № 148/978/22
Провадження №1-кп/148/146/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ;
з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження №0000155, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрільники Тульчинського району Вінницької області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого водієм транспортних засобів ПП «Стрілець», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 263 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 у невстановлений слідством проміжок часу, не маючи законного дозволу, передбаченого Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевозки та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, а також боєприпасів до зброї, затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року, у будинку за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , під дахом знайшов, тобто незаконно придбав предмет, схожий на револьвер типу «Наган» з 7 набоями в барабані, належний його покійному діду ОСОБА_6 , який помер у 2007 році, та які переніс до приміщення будинку, де проживає, тим самим незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав та зберігав.
Крім того, 13.06.2022 близько 17:00 год. ОСОБА_4 , який знаходився за місцем свого проживання, зателефонував до своєї дружини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та між ними виникла словесна суперечка із погрозами фізичного характеру. Після чого ОСОБА_4 , з метою вирішення виниклого конфлікту, залякування та погрози ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне носіння вогнепальної зброї, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяв із вищевказаного домоволодіння револьвер типу «Наган» та попрямував із ним до АДРЕСА_2 , де на той час знаходилась ОСОБА_7 . В свою чергу ОСОБА_7 викликала працівників поліції Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, які в подальшому вилучили дану зброю.
Згідно висновку судової вибухо - технічної експертизи №СЕ-19/102- 22/8434-БЛ від 14.06.2022 вилучений револьвер являється ручною короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю - револьвером системи «Наган» («Nagant») №ВК 238, калібру 7,62 мм, 1939 року виготовлення, виробництва СРСР. Даний револьвер придатний для стрільби. 7 (сім) патронів, які були вилучені під час проведення огляду 13.06.2022 в с. Стрільники Тульчинського району, являються бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї - револьверними патронами калібру 7,62 мм. «Nagant». 1 (один) патрон придатний для стрільби та має достатню вражаючу здатність, а 6 (шість) патронів не придатні для стрільби у зв`язку з розкладанням капсульного складу. 3 (три) патрони виготовлені на заводі м. Тула у 1935 році, 3 (три) патрони виготовлені на заводі м. Юрюзань у 1942 році, 1 (один) патрон виготовлений на заводі м. Юрюзань у 1943 році. Дані патрони призначені для стрільби з револьверів системи «Наган» («Nagant»), «Ріерег», (Т03-36) та інших револьверів калібру 7,62 мм.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано ч. 1 ст. 263 КК України, а саме носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, яка укладена 30.06.2022 між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .
За змістом даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді чотирьох років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням строком два роки та відповідно до вимог ст. 76 КК України покладенням на ОСОБА_4 обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.
В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також зазначені наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 263 КК України, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання, при цьому вказав, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.
Захисник ОСОБА_5 підтвердив позицію обвинуваченого, заявив про відсутність будь-якого впливу на його підзахисного, добровільність укладення ним угоди, а тому просив затвердити угоду у кримінальному провадженні.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання.
Суд, вислухавши обвинуваченого, захисника, прокурора та дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить наступних висновків.
Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
У пункті 2 ч. 1 ст. 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно положень ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій та переходить до розгляду угоди.
Згідно ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.
Так, подана на затвердження угода про визнання винуватості, у повній мірі відповідає вимогам ст. 472 КПК України щодо її форми та змісту, датована та підписана відповідними сторонами, включаючи захисника, участь якого з моменту її ініціювання є обов`язковою.
Кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого обвинувачено ОСОБА_4 за максимальною санкцією відповідно до визначеної у ст. 12 КК України класифікації є тяжким злочином, можливість застосування угоди про визнання винуватості щодо якого прямо передбачена законом.
Погоджене сторонами угоди покарання перебуває в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та повністю усвідомлює наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, за результатом чого не отримано заяв сторін про відмову від угоди про визнання винуватості.
Суд також переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним і воно не стало наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Отже, в підготовчому судовому засіданні судом встановлено відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального та кримінального закону, визначено правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненням якого шкода заподіяна лише суспільним інтересам, тяжкість даного кримінальних правопорушення передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не виявлено обгрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним; чи виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є очевидно неможливим; не виявлено відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, що у сукупності дає підстави для висновку про відсутність в даному конкретному випадку застережених законом підстав для відмови у затвердженні умов угоди про визнання винуватості.
З огляду на викладене, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття.
Також судом враховується, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння
Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 30.06.2022 між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , і призначення обвинуваченному узгодженого сторонами покарання.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394, 473-475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 червня 2022 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000155.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 263 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.
Речові докази: - мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» за номером НОМЕР_3 , які передані на зберігання власнику ОСОБА_4 ,- залишити останньому за належністю,- револьвер системи "Наган", калібру 7,62 мм, 7 патронів, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області конфіскувати; ганчірку з залишками мастила, запаховий слід з поверхні рукоятки револьвера - знищити, скасувавши з них арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.06.2022.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 2629 (дві тисячі шістсот двадцять дев`ять) гривень 55 копійок витрат на залучення експерта.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4ст. 394 КПК України
Суддя ОСОБА_1