ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року
м. Київ

справа № 191/572/21
провадження № 51-5399км21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000006, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Кусоти Мухоршибірського району Бурятської АРСР, проживає в АДРЕСА_1 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК України).

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, виклав вимогу до суду касаційної інстанції (далі Суд) про зміну вироку Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року, призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільнення його на підставі ст. 75 цього Кодексу від відбування покарання з випробуванням.
За твердженням захисника, встановлені місцевим судом обставини, а саме те, що він є несудимим, щиро розкаявся, утримує дружину та дочку, претензії з боку потерпілої відсутні, суд апеляційної інстанції безпідставно врахував як такі, що дають підставу для застосування положень ст. 75 КК України, а твердження про те, що небайдужі перехожі врятували потерпілу від більш тяжких (можливо, непоправних) наслідків, є тільки припущенням.
Зазначив, що позбавлення волі засудженого поставить всю родину у скрутне матеріальне становище. Крім того, вказує, що ОСОБА_7 перестав вживати алкогольні напої, жодного разу не застосовував до потерпілої та інших осіб фізичного насильства, став на шлях виправлення самостійно, а отже, може виправитись без ізоляції від суспільства.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_8 задоволено. Вирок у частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 скасовано.Ухваленов цій частині новий вирок, яким призначено останньому покарання за ч. 1 ст. 121КК України у виді позбавлення волі на строк5 років. У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Як установлено судами, ОСОБА_7 01 січня 2021 року приблизно о 15:00, будучи у станіалкогольного сп`яніння, прийшов на господарську територію магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , направився до приміщення сторожки на території вищевказаного магазину, де в цей момент перебувала його цивільна дружина ОСОБА_9 . Зайшовши у приміщення сторожки, він побачив оголену ОСОБА_9 , яка лежала на дивані. В цей момент у ОСОБА_7 на ґрунті ревнощівраптово виник прямий злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості.
ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання ударів по тілу людини можуть бути спричинені суспільно небезпечні наслідки заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, передбачаючи такі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні сторожки, правою долонею наніс один удар по обличчю потерпілої в ділянку лівої щоки та, схопивши своїми обома руками за верхній одяг останньої, витягнув її на подвір`я.

Далі ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , усвідомлюючи можливість заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи цього, умисно наніс потерпілій, яка в цей час перебувала в положенні лежачи на землі, не менше чотирьох ударів ногами, взутими в мокасини, по голові та в ділянку обличчя. Потім ОСОБА_7 , тримаючи у своїй правій руці чобіт ОСОБА_9 , який знайшов у приміщенні сторожки, наніс ним удар у ділянку обличчя потерпілої та близько п`яти ударів у ділянку грудної клітки і ребер.

Після цього ОСОБА_7 , не бажаючи припиняти своїх злочинних протиправних дій стосовно потерпілої, витягнув її за двір господарської території магазину, де продовжував наносити удари ногами, взутими в мокасини, по різних частинах тіла потерпілої, яка в цей час лежала на землі, а саме: не менше трьох ударів по обличчю, не менше двох ударів по голові зверху та один удар у ділянку грудей.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді відкритої непроникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 1 ступеня, перелому кісток основи черепу зліва, гемосинусу гайморової пазухи зліва, основної та комірок пірамідки зліва, забійних ран голови, гемоотореї справа (від розриву шкіри слухового проходу), які за своїм характером та у своїй сукупності належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Тілесні ушкодження у вигляді забійних ран кінцівок, закритої травми грудної клітки за своїм характером мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Позиція інших учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без зміни. Іншим учасникам було належним чином повідомлено про судовий розгляд, але в судове засідання вони не з`явилися.

Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Висновки суду про доведеність винуватості засудженого та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121КК України в касаційній скарзі захисника не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

За матеріалами провадження, суд першої інстанції в ході призначення покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що тяжкі тілесні пошкодження потерпілій ОСОБА_9 було спричинено на ґрунті раптово виниклого конфлікту, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває, є особою раніше не судимою, визнав свою провину, щиро розкаявся.
Крім того, суд врахував як обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, а обставинами, що обтяжують, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних стосунках.

Місцевий суд призначив засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням ст. 75 КК України, тобто звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Апеляційний суд, переглядаючи вирок за апеляційною скаргою прокурора, визнав необґрунтованим рішення суду першої інстанції про застосування ст. 75 КК України та дійшов висновку, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання не відповідає вимогам закону.

На думку колегії суддів апеляційного суду, місцевий суд не дотримався положень закону України про кримінальну відповідальність, приймаючи рішення про призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, не врахував у повній мірі усіх обставин і не надав їм об`єктивної та всебічної оцінки, які мають значення для призначення особі покарання, не навів належних і достатніх мотивів для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з чим погоджується суд касаційної інстанції.
Так, апеляційний суд в оскаржуваному рішенні правильно зазначив, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно з ст. 12 КК України є тяжким, особу обвинуваченого, який не працює, постійного джерела доходу не має, характеризується посередньо, а також його поведінку після вчинення правопорушення, те, що допомоги потерпілій не надав, швидку допомогу не викликав, покинув місце події. Також суд не дав належної оцінки характеру, кількості, ступеню сили, з якою ОСОБА_7 наносив потерпілій удари в життєво важливу частину тіла голову, заподіявши шкоду здоров`ю у вигляді відкритої непроникаючої черепно-мозкової травми, забою мозку 1 ступеня, перелому кісток основи черепу зліва, гемосинусу гайморової пазухи зліва, основної та комірок пірамідки зліва, забійних ран голови, гемоотореї справа. Також суд не врахував того, що ОСОБА_7 припинив побиття потерпілої лише після втручання небайдужих людей.

Згідно з положеннями статей 370, 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосувати більш суворе покарання, а також у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або ж у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Рішення апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Як убачається з матеріалів провадження, суд апеляційної інстанції, постановляючи вирок стосовно ОСОБА_7 , дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.
Під час призначення покарання суд апеляційної інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, обставини вчинення злочину, сукупність усіх обставин, що характеризують засудженого, обставини, які пом`якшують (щире каяття) та обтяжують (вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних стосунках) покарання, та дійшов висновку, що його слід відбувати реально без застосування ст. 75 КК України.

Як правильно зазначив апеляційний суд, призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою він визнаний винним, буде необхідним, справедливим і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Таке покарання не порушує загальних засад його призначення, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, і відповідає принципам законності, індивідуалізації та справедливості, не виходить за межі дискреційних повноважень суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування. Тому Суд не вбачає правових підстав вважати це покарання явно несправедливим через суворість.

Що стосується доводів захисника про те, що позбавлення волі засудженого поставить всю родину у скрутне матеріальне становище, то вони є неспроможними, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутня інформація, що засуджений працював та мав постійне джерело доходу.
За таких обставин доводи касаційної скарги захисника стосовно неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого через суворість не ґрунтуються на вимогах закону.
Судове рішення належним чином мотивоване та відповідає положенням статей 370 і 420 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування оскаржуваного вироку, колегією суддів не встановлено.
Отже, підстави для зміни судового рішення та задоволення касаційної скарги захисника відсутні.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 рокустосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3