Справа № 683/1804/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів Хмельницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25 травня 2022 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ст.126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, які не відбув,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 21 червня 2022 року о 15 годині, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_4 , а саме, розпочав щодо неї психотравмуючі дії, які виразились у висловлюванні на адресу останньої нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою над нею, внаслідок чого завдав шкоди її психологічному здоров`ю, яка проявилась у психічному дискомфорті, негативних переживаннях, стану напруженості, страху, пригніченні та призвело до психологічних страждань ОСОБА_4 .

За вказаним фактом поліцейським СРПП ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капралом поліції ОСОБА_6 21 червня 2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП, за наслідком розгляду якого постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 липня 2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 29 червня 2022 року близько 13 години 10 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_4 , а саме розпочав щодо неї психотравмуючі дії, які виразились у висловлюванні на адресу останньої нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди її психологічному здоров`ю, яка проявилась у психічному дискомфорті, негативних переживаннях, стану напруженості, страху, пригніченні, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_4 .

За вказаним фактом поліцейським СРПП ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капралом поліції ОСОБА_7 29 червня 2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП за наслідком розгляду якого постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

В подальшому, у цей же день 29 червня 2022 року після приїзду працівників поліції, проведення профілактичної бесіди та складення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_5 продовжив вчиняти свої умисні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_5 29 червня 2022 року близько 15 години, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , втретє вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_4 , а саме вчинив щодо неї психотравмуючі дії, які виразились у висловлюванні на адресу останньої нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди її психологічному здоров`ю, що проявилось у психічному дискомфорті, негативних переживаннях, стану напруженості, страху, пригніченні, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_4 .

За вказаним фактом ДОП ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 01 липня 2022 року складено протокол дро адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП за наслідком розгляду якого постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Незважаючи на вжиті працівниками поліції та судом заходи впливу, ОСОБА_5 08 липня 2022 року близько 10 години, продовжуючи протиправні дії та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення домашнього насильства щодо своєї матері ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, будучи тричі притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, вчетверте, умисно вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_4 , а саме здійснив щодо неї психотравмуючі дії, які виразились у висловлюванні на адресу останньої нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди її психологічному здоров`ю, яке проявилося у психічному дискомфорті, негативних переживаннях, стану напруженості, страху, пригніченні, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_4 .

Крім того, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, 05 липня 2022 року близько 11 години 20 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у кімнаті на тумбі побачив залишені його матір`ю ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 500 грн., та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, скориставшись відсутністю матері у квартирі у цей час, із тумби, розташованій в залі квартири, викрав вказані грошові кошти в сумі 500 грн, якими розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на вказану суму.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними дослідженими судом доказами.

По епізоду обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Зокрема, показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , який вказав, що вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, він визнає частково, оскільки пов`язує вчинення ним насильства відносно матері нервовими зривами, а не умисними діями. Підтвердив, що між ним та потерпілою постійно виникають конфлікти, в ході яких він
нецензурно лаявся на її адресу та погрожував їй фізичною розправою. В чому саме проявлялись ці погрози пояснити не зміг, вказавши, що не пам`ятає. При цьому, визнав факт вживання нецензурної лайки та здійснення погроз фізичною розправою на адресу матері ОСОБА_4 21 червня 2022 року, двічі 29 червня 2022 року та 08 липня 2022 року за місцем їх проживання. Вказав, що після кожного із цих випадків приїжджали працівники поліції та складали відповідні протоколи.
Потерпіла ОСОБА_4 показала, що проживає разом із обвинуваченим ОСОБА_5 , який є її сином, у квартирі АДРЕСА_2 . Другий рік вона терпить систематичне психологічне насильство від сина, який веде себе агресивно, постійно над нею знущається, вимагає гроші, виганяє з дому, погрожує вбити. 21 червня 2021 року ОСОБА_5 перший раз її вдарив, з того часу постійно нападає на неї та шарпає за волосся. Вказує, що саме ОСОБА_5 розпочинає сварки, коли приходить додому в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що після того, як ОСОБА_5 у травні 2022 року засудили за вчинення домашнього насильства відносно неї, останній став ще більш агресивно себе поводити, нападати на неї, тягати за волосся, виганяти з дому, що призвело до того, що вона проживає у постійному страху та стресі, боїться за своє життя, тікає з дому на декілька днів, щоб убезпечити себе від агресивної поведінки сина. Вказала, що 21 червня 2022 року ОСОБА_5 напав на неї, шарпав за волосся, погрожував вбити, виражався нецензурною лайкою. В подальшому такі дії він вчиняв відносно неї двічі 29 червня 2022 року та 08 липня 2022 року, через що вона змушена була викликати працівників поліції.
Такі покази узгоджуються з іншими об`єктивними доказами, дослідженими судом.
Так, зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09 лютого 1988 року вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і його матір`ю є ОСОБА_4 (Т.1 а.с.246).
Згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 12 липня 2022 року ОСОБА_5 з 04 березня 2006 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.182).
Із даних протоколу прийняття заяви ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21 червня 2022 року вбачається, що 21 червня 2022 року о 15 годині за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, вчиняв домашнє насильство, а саме виражався на адресу ОСОБА_4 нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою (Т.1 а.с.102-104).
Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 липня 2022 року у справі №683/1618/22, яка набрала законної сили 12 липня 2022 року, та якою ОСОБА_5 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно матері ОСОБА_4 , яке мало місце 21 червня 2022 року о 15 годині за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.82).
Даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29 червня 2022 року підтверджується, що 29 червня 2022 року близько 13 години 10 хвилин її син ОСОБА_5 вчинив відносно неї домашнє насильство, образливо чіплявся до неї, при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння (Т.1 а.с.120).
Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2022 року у справі №683/1688/22, яка набрала законної сили 19 липня 2022 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно матері ОСОБА_4 , яке мало місце 29 червня 2022 року близько 13 години 10 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.83).
Згідно протоколу прийняття заяви ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30 червня 2022 року, остання вказала, що 29 червня 2022 року о 15 годині за місцем проживання її син ОСОБА_5 вчинив відносно неї домашнє насильство, виражався в її сторону грубою нецензурною лайкою (Т.1 а.с.134).
Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2022 року у справі №683/1716/22, яка набрала законної сили 19 липня 2022 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно матері ОСОБА_4 , яке мало місце 29 червня 2022 року о 15 годині за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.81).
Із даних протоколу прийняття заяви ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08 липня 2022 року вбачається, що 08 липня 2022 року о 10 годині за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 вчинив відносно матері ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру (Т.1 а.с.70).
За повідомленням Старокостянтинівського міського Кризового центру №132/01-13/22 від 12 липня 2022 року потерпіла ОСОБА_4 з 23 грудня 2021 року перебуває на обліку в Старокостянтинівському міському Кризовому центрі як особа, яка постраждала від домашнього насильства, а також на обліку перебуває обвинувачений ОСОБА_5 , як кривдник (Т.1 а.с.87).
Зі змісту психологічного висновку спеціаліста психолога Старокостянтинівського міського Кризового центру ОСОБА_9 від 12 липня 2022 року, вбачається, що відповідно до результатів психологічного діагностування, яке проводилось після внесення відомостей про кримінальне правопорушення, яке мало місце 08 липня 2022 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, ОСОБА_4 протягом останніх кількох років перебувала у стресовій, загрозливій для себе ситуації домашнього насильства, що на даний час погіршується. Внаслідок пережитих психотравмуючих подій у постраждалої відбуваються негативні психоемоційні зміни, що призводить до формування емоційної залежності від кривдника, невпевненості у собі, втрати здатності відстоювати власну гідність, захищати свої права у приватних стосунках, страху за власну безпеку (Т.1 а.с.88-89).
Статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
Об`єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення складають діяння, що виражаються в систематичному насильстві в формах фізичного, психологічного та економічного насильства.
Словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.
Шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої особи, передбачена ст. 173-2 КУпАП, саме з метою відмежування від шкоди, визначеної ст.126-1 КК України, не охоплюється поняттям «фізичні або психологічні страждання, втрата працездатності, емоційна залежність, погіршення якості життя потерпілої особи».
Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2021 року у справі №583/3295/19 (провадження №51 - 6189 км 20).
Отже, з урахуванням вищезазначеного, а також того, що наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, взаємоузгоджуються між собою, а відтак в силу положень ст.ст.84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, доводять, що ОСОБА_5 вчиняв 21 червня 2022 року, двічі 29 червня 2022 року та 08 липня 2022 року

домашнє насильство, тобто умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо матері ОСОБА_4 , що призвело до психологічних страждань останньої.
По епізоду обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, його вина підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Зокрема, показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та показав, що 05 липня 2022 року біля 10 години він прокинувся та, не виявивши вдома матері, пішов до неї на роботу. Оскільки матері він не знайшов, то близько 11 години повернувся додому і коли проходив через кімнату матері до себе на балкон, помітив на тумбі біля телевізора грошові кошти в сумі 500 грн. однією купюрою, які взяв та витратив на власні потреби в магазині «Оболонь» та цигарковому кіоску, де купив цигарки та продукти харчування. Вказує, що він зазначені кошти не викрадав, а взяв, оскільки подумав, що ці кошти йому залишила мати, яка завжди залишала йому кошти у коридорі, про що повідомляла його, а іноді і не повідомляла. Не заперечує тієї обставини, що десь через годину мати приходила додому, однак чи просила вона його повернути кошти він не пам`ятає. Також вказує, що виявивши грошові кошти на тумбі біля телевізора, він не запитував у матері, чи залишала вона йому ці кошти, а просто їх узяв та витратив на продукти харчування.

Потерпіла ОСОБА_4 показала, що проживає разом із сином ОСОБА_5 у одній квартирі, однак у різних кімнатах. Син не працює, зловживає алкогольними напоями, систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство та постійно вимагає у неї грошові кошти, які вона йому дає, бо боїться його. 03 липня 2022 року ОСОБА_5 вигнав її з дому і вона жила у знайомої. 05 липня 2022 року біля 11 години вона повернулась додому взяти свої речі. ОСОБА_5 вдома не було. У своїй кімнаті вона зібрала речі та дістала з сумки останніх 500 грн. однією купюрою, які у неї були, поклала їх на тумбу біля телевізора та мала забрати після того, як збере речі. В якийсь момент вона почула стук у під`їзді, злякалась, що то може бути ОСОБА_5 , швидко згорнула речі та вибігла з квартири, а гроші забула. Через деякий час вона повернулась додому за грішми. Вдома вже знаходився ОСОБА_5 і грошей на тому місці, де вона їх залишила, вже не було. Вона сказала, що забула на тумбі гроші і щоб ОСОБА_5 їй їх віддав, на що останній сказав, що він грошей не брав. Тоді вона зайшла на кухню та побачила там продукти харчування, яких раніше не було, а оскільки у ОСОБА_5 грошей ніколи не було, то вона зрозуміла, що саме її кошти він витратив та повідомила у поліцію. Вказує, що до цієї події вона ніколи добровільно грошей ОСОБА_5 не залишала, лише коли він вимагав гроші, то вона йому давала. Зазвичай ОСОБА_5 виходив у коридор, стукав по тумбочці і казав: «двісті», це означало, що вона має дати йому 200 грн., які має покласти в одне й те саме місце на тумбочку у коридорі. Стверджує, що 500 грн., які вона забула у своїй кімнаті біля телевізора, вона ОСОБА_5 не залишала, дозволу, щоб їх узяти, останній в неї не запитував, а сама вона дозволу такого не надавала.

Із даних протоколу прийняття заяви ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05 липня 2022 року вбачається, що ОСОБА_4 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 виявила відсутність грошових коштів в сумі 500 грн., в крадіжці вказаних коштів підозрює сина ОСОБА_5 (Т.1 а.с.226).
У протоколі огляду місця події від 06 липня 2022 року та фототаблиці, що є додатком до цього протоколу, зафіксовано обстановку на місці події у квартирі АДРЕСА_2 , зокрема, місце на тумбі під телевізором у житловій кімнаті, де потерпіла ОСОБА_4 залишила грошові кошти в сумі 500 грн. однією купюрою (Т.1 а.с.232-236).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 липня 2022 року свідок ОСОБА_10 вказала на фото ОСОБА_5 , як на особу, яка 05 липня 2022 року близько 13 години 30 хвилин здійснила купівлю продуктів харчування у магазині «Оболонь», що по АДРЕСА_3 (Т.1 а.с.239-241).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 липня 2022 року свідок ОСОБА_11 також вказала на фото ОСОБА_5 , як на особу, яка 05 липня 2022 року близько 13 години здійснила купівлю цигарок у кіоску по АДРЕСА_4 (Т.1 а.с.243-245).

В ході проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_5 у присутності понятих на місці події у квартирі АДРЕСА_2 вказав на тумбу біля телевізора у житловій кімнаті, де він 05 липня 2022 року виявив грошові кошти в сумі 500 грн. однією купюрою, які належать його матері ОСОБА_4 та, скориставшись відсутністю останньої, привласнив їх, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 12 липня 2022 року та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії (Т.2 а.с.10-13).

Кожен з наведених доказів підтверджує визначені ст.91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тобто ці докази є належними.

Кожен з цих доказів отриманий в порядку, встановленому КПК України, а тому ці докази є допустимими.

Сумнівів у достовірності цих доказів у суду не має, адже усі вони повністю узгоджуються між собою.

При цьому, показання обвинуваченого ОСОБА_5 у тій частині, що він думав, що грошові кошти йому залишила мати, а тому він їх не викрадав, а просто взяв, не свідчать про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

З суб`єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел (ч.2 ст.24 КК України): особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.

ОСОБА_5 є повнолітнім, здоровим та на утриманні матері не перебуває. Хоча він і проживає з матір`ю у одній квартирі, однак судом було встановлено, що вони проживають у різних кімнатах та мають окремі бюджети. Інші особи у квартирі не проживають. На момент виявлення грошових коштів у кімнаті, де проживає ОСОБА_4 , обвинувачений знав, що ці кошти йому не належать, а є власністю його матері. Вказані кошти він привласнив таємно, у відсутність матері, знаючи, що це чуже майно, на яке він не має ніякого права.

Такі дії ОСОБА_5 свідчать про наявність у нього прямого умислу на вчинення крадіжки грошових коштів, належних ОСОБА_4 .

При цьому, як показала потерпіла, вона ніколи не залишала ОСОБА_5 грошові кошти, а надавала їх лише тоді, коли той безпосередньо у неї їх вимагав, і вказані грошові кошти в сумі 500 грн. вона йому не залишала. Підстав сумніватись у показаннях потерпілої суд не вбачає, оскільки її показання є послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи усі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст.126-1 КК України як вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи, а також за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання, є рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, а для кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, також вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 частково визнав свою вину у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за місцем проживання характеризується негативно, є особою молодого віку, не одружений, не працює, будь-яких осіб на утриманні не має, завдану шкоду не відшкодував, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, однак перебуває на обліку у Старокостянтинівському міському Кризовому центрі, як кривдник, раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, відносно своєї матері ОСОБА_4 , проте на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти систематичне психологічне насильство по відношенню до матері, знехтувавши її правом, гарантованим Конституцією України, на повагу до її гідності.
Суд бере до уваги і те, що потерпіла вимушено терпіла систематичне домашнє насильство тривалий час, оскільки проживає разом із обвинуваченим і іншого житла не має.
Під час судових дебатів обвинувачений, хоча й попросив пробачення у матері, однак його поведінка під час розгляду справи, а також те, як він просив пробачення, свідчать про відсутність у нього каяття та будь-якого усвідомлення наслідків вчинених кримінальних правопорушень.
Приймаючи до уваги характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку скоєних злочинів та особу винного, думку потерпілої ОСОБА_4 , яка просила суворого покарання, пов`язаного із реальним позбавленням волі, відсутність обставин, які б пом`якшували покарання, та наявність трьох обставин, які обтяжують покарання, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів самим обвинуваченим та іншими особами, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ст.126-1 та ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

Також, при призначенні покарання судом враховується, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 травня 2022 року за ст.126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, жодної години з яких не відбув.

А тому, на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком слід повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 травня 2022 року.

При складанні покарань за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.72 КК України слід перевести невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 150 годин громадських робіт у більш суворий вид покарання позбавлення волі, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, що буде становити 18 днів (150 : 8).

Саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_5 слід залишити у виді тримання під вартою, адже він засуджується до позбавлення волі, а тому перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилятись від суду та відбування покарання. Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:
- за ст.126-1 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;
- за ч.4 ст.185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_5 покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 травня 2022 року, визначивши ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 18 (вісімнадцять) днів.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 27 вересня 2022

року, зарахувавши в цей строк на підставі ч.5 ст.72 КК України строк його попереднього ув`язнення з 13 липня 2022 року по 26 вересня 2022 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази: копії адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: