Провадження № 1-кп/537/11/2022
Справа № 537/333/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2022 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , при секретарі ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження № 0001028 від 25.05.2018 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Світловодськ Кіровоградської області, працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого, маючого середньо-технічну освіту, одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2018 приблизно о 17 год. 10 хв., в світлий час доби без опадів, по сухому асфальтобетонному покриттю вул. Ярмаркова в м. Кременчуці, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі сторони вул. Велика Набережна в напрямку вул. Леонова м. Кременчука, керуючи вантажним автомобілем DAF CF 85.340 реєстраційний номер НОМЕР_1 з бортовим причепом Schmitz WF 18 р.н. НОМЕР_2 , рухався водій ОСОБА_5 .

В цей саме час, в попутному напрямку відносно напрямку руху вантажного автомобіля DAF CF 85.340 р.н. НОМЕР_1 , по правому краю проїзної частини, керуючи велосипедом марки «FELT 80D», рухався велосипедист ОСОБА_3 .

Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, наближаючись до нерегульованого перехрестя вул. Ярмаркова Салганна м. Кременчука, водій ОСОБА_5 , порушуючи вимоги п.п. 13.1., 13.3. «Правил дорожнього руху України», виконуючи об`їзд велосипеда марки «FELT 80D» під керуванням ОСОБА_3 , при цьому рухаючись в межах своєї смуги руху, не витримав безпечного бокового інтервалу та допустив наїзд заднім правим колесом бортового причепа Schmitz WF 18 р.н. НОМЕР_2 на велосипедиста ОСОБА_3 .

Внаслідок наїзду велосипедист ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька».

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 886 від 04.12.2018 у ОСОБА_3 виявлено наступні тілесні ушкодження: суміщена травма лівої нижньоі кінцівки і грудної клітини, у вигляді: відкритого, скалкового перелому середньої і нижньої третини лівої великогомілкової та малогомілкової кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, розривом дистального міжгомілкового синдесмозу; відкритого перелому латеральної кісточки лівої гомілки; масивної рваної рани лівою гомілки; відкритого уламкового перелому основи першої плеснової кістки лівої стопи; травматичної ампутації нігтьової фаланги першого пальця лівої стопи: закритого перелому основи другої плесневої кістки лівої стопи; закритого перелому проксимальної та медіальної фаланг другого пальця лівої стопи; закритого перелому медіальної та дистальної фаланг третього, четвертого, п`ятого пальців лівої стопи; масивної рваної рани лівої стопи; множинних саден лівої гомілки та стопи; закритої травми грудної клітини із переломом 5,6,7,8 ребер зліва, які ускладнені інфікуванням, запаленням рани лівої гомілки; кістковим лізисом основних фаланг третього, четвертого пальців лівої стопи; після травматичним дифузним остеопорозом; лівобічним гідротораксом, які утворилися в один проміжок часу, одномоментно, від травмуючого впливу тупих, твердих предметів, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, шляхом наїзду і перекочування колесом вантажного транспорту через ліву нижню кінцівку потерпілого, в проміжок часу і з обставин зазначених в ухвалі, медичній документації та потерпілим, про що свідчить їх характер і локалізація, і які за ступенем тяжкості визначаються як тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпечних для життя.

Порушення водієм ОСОБА_5 п .п. 13.1., 13.3. Правил дорожнього руху України відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 522 від 30.09.2019 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 286 КК України не визнав, заперечуючи проти визначеного обвинувальним актом обставин дорожньо транспортної пригоди що сталася за його участю та самого механізму спричинення потерпілому внаслідок зазначених вище подій, тілесних ушкоджень, пояснивши наступне: 24.05.2018 близько о 17.10 год. він керуючи вантажним автомобілем DAF CF 85.340 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в напрямку залізничного вокзалу, рухався по вулиці Ярмарковій в місці Кременчуці Полтавської області, зазначивши про те, що коли до залізничного переїзду залишалося близько 100 метрів, то попереду нього також рухався чоловік на велосипеді. Після того як обвинувачений здійснив маневр випередження велосипедиста і проїзна частина дороги почала звужуватися та повільно повертати ліворуч, він у праве дзеркало заднього виду побачив що велосипедист з`їхав на обочину і саме там продовжив свій рух. ОСОБА_5 зазначає що коли він вже майже проїхав залізничний переїзд то у праве дзеркало заднього виду побачив як велосипедист рухаючись по обочині, перечепився через закопаний стовпчик, що залишився від старої залізничної рейки, перекинувся через останній та впав на землю. Як зазначає обвинувачений, він відразу ж зупинив автомобіль, дочекався працівників швидкої допомоги, які надали допомогу потерпілому та працівників поліції що викликала на місце події оперативну групу, яка провела огляд місця дорожньо транспортної пригоди зафіксувавши за допомогою фотозйомки розташування учасників останньої, потертості на колесі транспортного засобу під керуванням обвинуваченого і без висунення будь яких звинувачень в бік ОСОБА_5 дозволила останньому на власному транспортному засобі залишити місце пригоди. Пізніше обвинуваченого було викликано до слідчого відділення та допитано в якості свідка, після чого дізнавшись від слідчого місце перебування потерпілого, ОСОБА_5 приїхав до нього в лікарню, вибачився за свої дії та запропонував матеріальну допомогу, однак той відмовився. Обвинувачений в судовому засіданні зауважив, що про те що він тривалий період часу був необізнаний про те що органи слідства підозрюють його у вчиненні злочину і дізнався про це майже через півтора року з початку проведення досудового слідства, під час якого він лічені рази викликався слідчим для проведення з ним необхідних процесуальних дій.

Разом з цим, заперечуючи факт порушення правил Дорожнього руху України внаслідок яких сталася дорожньо транспортна пригода, що є предметом даного судового розгляду, ОСОБА_5 при вирішення доведеності своєї причетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення покладається на розсуд суду і саме тому в разі визнання його винним прохає суд призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі та права керування транспортними засобами, оскільки він працює водієм і його заробіток фактично є єдиним джерелом доходу його сім`ї, яка складається із дружини, неповнолітньої дитини та батька-інваліда, що знаходиться на утриманні обвинуваченого, як особа що потребує стороннього догляду. Окрім того, в разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого йому злочині, він зобов`язується відшкодувати завдану кримінальним правопорушенням шкоду, пов`язану як із проходженням потерпілим лікування так і сплати компенсації за моральну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні надав покази наступного змісту: 24.05.2018 близько о 17.15 год. він на власному велосипеді марки «FELT 80D», рухався по проїзній частині дороги по вулиці Ярмарковій в місці Кременчуці Полтавської області. Як зазначає потерпілий саме тоді, коли він перетнув залізничну колію, він почув та побачив, як ліворуч від нього його випередив вантажний автомобіль з причепом і майже відразу ж відчув як колесо причепа зачепило його, внаслідок чого він впав на дорогу і тоді зазначений транспортний засіб переїхав його ліву ногу, після чого проїхавши невелику відстань зупинився. Потерпілий зазначив, що до приїзду швидкої допомоги він залишався саме на тому місці де було здійснено наїзд, а саме на проїзній частині дороги, при цьому як зазначає ОСОБА_3 велосипед внаслідок дорожньо транспортної пригоди залишився неушкодженим.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що 24.05.2018 близько о 17.15 год. він разом із дружиною рухався на належному йому автомобілі по вулиці Ярмарковій в місці Кременчуці Полтавської області в напрямку залізничного вокзалу, під`їжджаючи до перехрестя де потрібно звертати ліворуч і де знаходить залізничний переїзд, він побачив як велосипедист якій рухався поруч із вантажним автомобілем перекинувся та впав на проїзну частину дороги, після чого свідок зупинив свій транспортний засіб та підійшов до потерпілого якій так і залишався до приїзду швидкої допомоги на тому самому місці де і впав. При цьому свідок уточнив, що самого моменту наїзду вантажного автомобіля на велосипедиста він не бачив і зазначив що оскільки в його автомобілі був реєстратор то запис зроблений останнім 24.05.2018 він надав слідчому якій проводив досудове слідство по даному кримінальному провадженню.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що 24.05.2018 близько о 17.15 год. він рухався на належному йому транспортному засобі по вулиці Ярмарковій в місці Кременчуці Полтавської області і був свідком того як вантажний автомобіль якій рухався поперед нього, зачепив колесом причепа велосипедиста якій рухався в попутному з ним напрямку по краю проїзної частини дороги, внаслідок чого останній перекинувся та впав.

Допитаний в судовому засіданні судово медичний експерт ОСОБА_11 підтвердив суду свої висновки щодо тяжкості, механізму та локалізації отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, які було відображено останнім у висновку № 886 від 04.12.2018 за наслідками якого у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження які за ступенем тяжкості визначаються як тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпечних для життя. Щодо механізму утворення останніх експерт наголосив що вони утворилися в один проміжок часу, одномоментно, від травмуючого впливу тупих, твердих предметів, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, шляхом наїзду і перекочування колесом вантажного транспорту через ліву нижню кінцівку підекспертного. На запитання сторони захисту, експерт пояснив що він не розмежував тілесні ушкодження ноги потерпілого та перелому ребер оскільки останнє тілесне ушкодження фактично є наслідком першого так як обидва утворилися одномоментно шляхом наїзду на ногу потерпілого колесом, внаслідок чого потерпілий перекинувся та вдарився тулубом об виступаючі тверді поверхні.

В судовому зсіданні експерт ОСОБА_12 свій висновок підтвердив, зазначив, що надані йому у вихідних даних та матеріалах кримінального провадження покази потерпілого ОСОБА_3 , отримані слідчим під час досудового розслідування, з технічної точки зору є спроможними, тоді як покази ОСОБА_5 під час проведення з ним слідчого експерименту в якості свідка мають певні розбіжності та суперечать загальному комплексу вихідних даних в частині руху учасників відносно меж проїзної частини дороги до дорожньо транспортної пригоди та безпосередньо в момент останньої. Експерт спростував твердження сторони захисту щодо порушення велосипедистом правил Дорожнього руху України зазначивши що технічна можливість запобігання даній події не залежала від односторонніх дій велосипедиста ОСОБА_3 , а цілком визначалася діями водія вантажного автомобіля ОСОБА_5 , що не прийняв своєчасних мір до зниження швидкості автомобіля при звуженні проїзної частини дороги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України за обставин викладених у вироку підтверджується наведеними вище показами потерпілого, свідків, експертів та сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом, а саме:

-рапортом від 24.05.2018 за змістом якого вбачається що зі служби 102 о 18.40 год. надійшло повідомлення про те що 24.05.2018 о 17.00 за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Ярмаркова автомобіль здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , якій із діагнозом: відкритий перелом кісток лівої гомілки, забій, доставлений в травматологічне відділення Кременчуцької лікарні;
-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 24.05.2018 за змістом якого вбачається що 24.05.2018 близько 17.15 год. водій вантажівки рухаючись по вулиці Ярмарковій в місці Кременчуці Полтавської області здійснив наїзд потерпілого ОСОБА_3 якій рухався на власному велосипеді в попутному напрямку, а саме зачепив останнього причепом, внаслідок чого той отримав тілесні ушкодження;
-протоколом огляду місця події складений 24 травня 2018 року із фототаблицею до нього, у ході якого зафіксовано місце ДТП на перехресті вулиць Ярмарковій в бік вулиці Леонова у місці Кременчуці Полтавської області, розташування вантажного автомобілю, наявні пошкодження останнього та на велосипеді потерпілого; зафіксовано, що місце пригоди знаходиться в зоні дії дорожніх знаків по вулиці Ярмарковій у напрямку руху автомобіля і в напрямку руху велосипедиста встановлений дорожній знак 2.3 «Головна дорога» та дорожній знак 7.8 «напрямок руху головної дороги ліворуч»;

-висновком судово-медичної експертизи № 886 від 04.12.2018 за змістом якої вбачається що у ОСОБА_3 виявлено наступні тілесні ушкодження: суміщена травма лівої нижньоі кінцівки і грудної клітини, у вигляді: відкритого, скалкового перелому середньої і нижньої третини лівої великогомілкової та малогомілкової кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, розривом дистального міжгомілкового синдесмозу; відкритого перелому латеральної кісточки лівої гомілки; масивної рваної рани лівою гомілки; відкритого уламкового перелому основи першої плеснової кістки лівої стопи; травматичної ампутації нігтьової фаланги першого пальця лівої стопи: закритого перелому основи другої плесневої кістки лівої стопи; закритого перелому проксимальної та медіальної фаланг другого пальця лівої стопи; закритого перелому медіальної та дистальної фаланг третього, четвертого, п`ятого пальців лівої стопи; масивної рваної рани лівої стопи; множинних саден лівої гомілки та стопи; закритої травми грудної клітини із переломом 5,6,7,8 ребер зліва, які ускладнені інфікуванням, запаленням рани лівої гомілки; кістковим лізисом основних фаланг третього, четвертого пальців лівої стопи; після травматичним дифузним остеопорозом; лівобічним гідротораксом, які утворилися в один проміжок часу, одномоментно, від травмуючого впливу тупих, твердих предметів, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, шляхом наїзду і перекочування колесом вантажного транспорту через ліву нижню кінцівку підекспертного, в проміжок часу і з обставин зазначених в ухвалі, медичній документації та підекспертним, про що свідчить їх характер і локалізація, і які за ступенем тяжкості визначаються як тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпечних для життя.

-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.08.2019 за участю потерпілого ОСОБА_3 при проведенні якого останній показує місце дорожньо транспортної пригоди та зазначає в якій саме спосіб отримав тілесні ушкодження;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 10.09.2019 за участю свідка ОСОБА_5 під час проведення якого останній вказав місце дорожньо транспортної пригоди, показав місце розташування під час останньої як його транспортного засобу так і велосипедиста, відтворив траєкторію свого руху та місце розташування потерпілого після того той впав з велосипеда;
-протоколом огляду та перегляду відеозапису з камери відео реєстратора за 24.05.2018 і якій було встановлено в автомобілі Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_3 яким у зазначену вище дату керував свідок пригоди ОСОБА_9 ;
-відеозаписом з камер відеореєстратора за 24.05.2018 якій було встановлено в автомобілі Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_3 що міститься на лазерному компакт диску та відтворення якого відбулося під час судового розгляду, яким зафіксовано маневр випередження вантажним автомобілем велосипедиста що рухався по асфальтованому покриттю дороги, місця падіння велосипедиста на межі правого краю проїзної частини, поблизу бордюрного каменю та місце зупинки вантажного автомобілю;
-висновком судової автотехнічної експертизи № 522 від 30.09.2019 відповідно до змісту якої в заданій дорожній обстановці водій автомобіля DAF CF 85.340 реєстраційний номер НОМЕР_1 з бортовим причепом Schmitz WF 18 р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути заданої ДТП шляхом виконання вимог п.п. 13.1., 13.3. «Правил дорожнього руху України», для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру; в заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля DAF CF 85.340 реєстраційний номер НОМЕР_1 з бортовим причепом Schmitz WF 18 р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 13.1., 13.3. «Правил дорожнього руху України», які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням заданої пригоди; технічна можливість запобігання даній події не залежала від односторонніх дій велосипедиста ОСОБА_3 , а цілком визначалася діями водія автомобіля DAF CF 85.340 реєстраційний номер НОМЕР_1 з бортовим причепом Schmitz WF 18 р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , що не прийняв своєчасних мір до зниження швидкості автомобіля;

Суд дійшов висновку, що всі письмові докази та вищезазначені експертизи є допустимими доказами, оскільки вони складені та проведені уповноваженими особами відповідно до вимог діючого КПК України, підписані усіма учасниками слідчої дії, узгоджуються між собою так і з іншими матеріалами кримінального провадження.

Аналізуючи та оцінивши досліджені в судовому засіданні матеріали та докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку щодо доведеності факту порушення ОСОБА_5 при керуванні транспортним засобом вказаних вище вимог Правил дорожнього руху України, внаслідок чого останній допустив наїзд на велосипедиста якій отримав тяжкі тілесні ушкодження, суд кваліфікує за частиною 2 статті 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження.

Суд ставиться критично до твердження сторони захисту щодо недоведеності належними та допустими доказами винуватості саме ОСОБА_13 як водія вантажного транспортного засобу у вчиненні дорожньо транспортної пригоди яка є предметом даного судового розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК суд має визнати недопустимими докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї.

Саме такі дії, на думку суду, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод. Із матеріалів кримінального провадження випливає, що до проведення слідчого експерименту були відсутні дані про те, що саме ОСОБА_5 є винуватим у вчиненні ДТП.

Під час цієї слідчої дії ОСОБА_5 була надана можливість висловити свою власну точку зору з приводу усіх обставин ДТП і в такий спосіб вплинути на вирішення справи, що не суперечить засаді верховенства права. При цьому обвинувачений не стверджував, що винний у ДТП та взагалі не надавав ніякої оцінки своїм діям.

Крім того, слідчий експеримент проведено з метою відтворення обставин ДТП, а неодержання від свідка ОСОБА_5 викривальних показань. Експертиза, за якою було встановлено, що саме дії ОСОБА_5 призвели до настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частині 2 статті 286 КК, мала місце вже після проведення слідчого експерименту і тому доводи сторони захисту щодо визнання протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_5 та висновку судової автотехнічної експертизи недопустимими доказами на підставі п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК є неспроможними.

Аналогічну позицію Верховний Суд висловив у постановах від 30 травня 2019 року у справі № 164/1457/16-к (провадження № 51-8008км18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 345/522/16-к (провадження № 51-2869км18).

Суд не приймає до уваги надані стороною захисту відео з реєстратора водія ОСОБА_5 та висновок експертного комп`ютерно-технічного дослідження № 708/20-27 від 18.03.2020 як докази спростування версії сторони обвинувачення щодо механізму вчинення дорожньо транспортної пригоди і як наслідок підтвердження невинуватості ОСОБА_5 у вчинені зазначеної вище події, оскільки відомості що містяться в останніх і дослідження яких відбулося в присутності усіх учасників судового розгляду, на думку суду, ніяким чином не спростовують викладених в обвинувальному акті обставин вчинення ДТП.

Навпаки, надані стороною захисту докази навіть підтверджують покази потерпілого ОСОБА_3 і версію сторони обвинувачення в частині здійснення потерпілим руху на велосипеді саме по проїзній частині дороги, а не по обочині як зазначає обвинувачений в своїх показах наданих в судовому засіданні 09.06.2022.

Твердження сторони захисту щодо порушення строків досудового слідства на думку суду, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню що є предметом даного судового розгляду, ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_14 від 28.11.2019 було продовжено строк досудового розслідування до 02.06.2020.

За змістом зазначеної вище ухвали суду вбачається що слідчим суддею було зроблено аналіз процесуальних документів постановлених стороною обвинувачення та зроблено відповідний висновок про те що строк досудового розслідування на час звернення із клопотанням про продовження строку не сплив, оскільки строк досудового розслідування кримінального продовження, закінчений постановою слідчого про закриття кримінального провадження від 20.11.2019, було відновлено постановою прокурора про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 27.11.2019 і тому із врахуванням положенням статті 219 КПК України в даному випадку строк досудового розслідування закінчується 02.12.2019.

Окрім того, суд також звертає увагу що сторона захисту не скористалася роз`ясненим слідчим суддею в резолютивній частині ухвали суду від 28.11.2019 правом надання заперечень щодо зазначеної вище ухвали на стадії підготовчого судового розгляду.

В судовому засіданні також не знайшов підтвердження і зазначений стороною захисту, факт фальсифікації та створення штучних доказів стороною обвинувачення на підтвердження пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення і як наслідок введення в оману суд при розгляді клопотання про продовження строку досудового розслідування, оскільки зміст процесуальних документів та хронологія постановлення останніх свідчить про дотримання стороною обвинувачення вимог кримінально процесуального законодавства під час проведення досудового слідства.

Відповідно до вимог статті 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суди визначаючи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та яке б запобігло вчиненю нею нових злочинів.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обираючи міру покарання, суд, відповідно до вимог статті 65 КК України приймає до уваги тяжкість скоєного ОСОБА_5 злочину, якій у відповідності до статті 12 КК України класифікується як тяжкий, особу обвинуваченого якій раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину та батька якій є інвалідом та потребує стороннього догляду, згідно наданих суду медичних документів лікування від наркоманії та алкоголізму не потребує, входить до складу територіальної оборони Світловодської міської Ради Кіровоградської області.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, відсутності обставин як таких що обтяжують так і таких що пом`якшують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого та вік останнього, а також те, що злочин якій вчинив ОСОБА_5 є необережним, суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання в межах санкції частини 2 статті 286 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням вимог статті 75 КК України звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням.

Із врахуванням того факту що під час вчинення злочину ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння не перебував, має на утриманні неповнолітню дитину та батька похилого віку якій є інвалідом та особою що потребує стороннього догляду, є єдиним годувальником у сім`ї, його постійна робота пов`язана з керуванням транспортними засобами і засуджений не має іншого виду заробітку, суд вважає що позбавлення останнього водійських прав у свою чергу позбавить його сім`ю коштів для існування, а також можливості відшкодування потерпілому завданої шкоди і тому приходить до висновку про недоцільність призначення додаткового покарання визначеного санкцією частини 2 статті 286 КК України у виді позбавлення водійських прав.

Аналогічна позиція щодо співмірності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину із врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого при розгляді кримінальних проваджень проти безпеки руху визначена у постанові Верховного Суду від 04.02.2021, справа №585/2034/19.

Суд, застосувавши принцип індивідуалізації призначення покарання, прийшов до переконання, що за таких умов можливо досягнути мету покарання визначену статтею 65 КК України і саме тому, на думку суду, призначена міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину, ту обставину що з лютого 2022 року на території України впроваджено військовий стан та особу обвинуваченого якій є учасником територіальної оборони і за своїм віком здатний виконувати військові обов`язки по забезпеченню оборони України.

Щодо позиції сторони потерпілого яка підтримала запропоновану прокурором міру покарання у вигляді позбавлення волі із посиланням лише на факт тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, суд вважає за необхідне зазначити, що кримінальне правопорушення, передбачене статтею 286 КК України, законодавцем віднесено до злочинів проти безпеки руху, а тому думка потерпілого щодо виду та розміру покарання сама собою не є вирішальною в цьому питанні.

Зазначена позиція також міститься у постанова Верховного Суду від 17.12.2020, справа №170/499/19.

Відповідно до частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як встановлено в судовому засіданні, між необережними діями ОСОБА_5 , що виразилися у порушенні Правил безпеки дорожнього руху і наслідками заподіяння шкоди потерпілому є прямий причинний зв`язок.

Відповідно до вимог статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Приймаючи до уваги надані стороною обвинувачення докази на підтвердження понесених державою витрат на стаціонарне лікування потерпілого в медичного закладу та фактичне визнання обвинуваченим позовним вимог, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 якій діє в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 36 639 грн. 81 коп.
Оскільки відповідно до вимог статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, то суд вважає за необхідне, на виконання зазначених вище вимог Закону стягнути з обвинуваченого документально підтвердженні витрати пов`язанні із проведенням по кримінальному провадженню експертизи в розмірі 628,04 грн.
Питання про долю речових доказів, підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Підстави для обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись статтями 368, 370 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю на 2 (два) роки.
Відповідно до вимог статті 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження із уповноваженим органом пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 628,04 грн.
Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 36 639 грн. 81 коп. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 36 639 (тридцять шість тисяч шістсот тридцять дев`ять) грн. 81 (вісімдесят одна) коп.

Речові докази: вантажний автомобіль DAF CF 85.340 реєстраційний номер НОМЕР_1 з бортовим причепом Schmitz WF 18 р.н. НОМЕР_2 залишити в користуванні власника ОСОБА_5 ; велосипед марки «FELT 80D» залишити в користуванні власника ОСОБА_3 ; компакт диск з матеріалами відеозапису з відео реєстратора за 24.05.2018 якій було встановлено в автомобілі Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_3 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Підстави для обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1