Справа № 629/7186/18
УХВАЛА

21.06.2022 року місто Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, та відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 187 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, просили змінити раніше обраний запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, також просив звільнити його з-під варти.

Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених на 60 днів, вважає клопотання прокурора такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно з п.п.1, 3, 5 ч.1ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, а саме: у скоєнні розбою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого та погрозою його застосування, за що законом передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.
Обвинувачений ОСОБА_3 в свою чергу обвинувачується ще у вчиненні кількох нетяжких злочинів та у вчиненні кримінального проступку, передбачених ч. 2 ст. 190 ч. 1 ст. 309 та ч.1 ст. 377 КК України.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, у разі визнання останніх винуватими у кримінальному правопорушенні, останні, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, можуть переховуватися від суду, можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинувачених, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу.
Суд також враховує й те, що судовий розгляд по даній справі після визначення територіальної підсудності розпорядженням Верховного Суду від 06.04.2022 №16/0/9-22 ще не розпочатий, не досліджені усі докази, які мають суттєве значення для об`єктивного розгляду кримінального провадження, не допитані потерпілий та свідки, що вказує на наявність ризику впливу обвинувачених на зазначених осіб.
Також суд враховує дані про особи обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які офіційно не працюють, не мають тісних соціальних зв`язків, те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, дійшов висновку, що обрані відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 запобіжні заходи відповідають характеру та тяжкості діянь, що їм інкримінуються, а також їх особам, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинувачених під вартою, оскільки, на переконання суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених під час судового розгляду даного кримінального провадження.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 60 днів та відмовити в клопотанні обвинувачених та захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжних заходів на більш м`які.
Керуючись ст.ст. 110, 314, 369, 371, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19 серпня 2022 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19 серпня 2022 року включно.
В задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченими, їх захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суддя: