Справа №295/4131/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомир) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, інших заходів примусового характеру у місцях несвободи, а також пробації Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000065 від 16.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт із забороною відчуження на земельну ділянку, об`єкт нерухомого майна загальною площею 0,1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220), яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, вказавши, що клопотання слідчого підтримує.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі. Крім того, зазначив, що не заперечує з приводу накладення арешту на майно.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомир) Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000065 від 16.04.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , відповідно до наказу №31/ОС-18 від 16.03.2018 призначений на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)», маючи спеціальне звання старшого сержанта внутрішньої служби та будучи працівником правоохоронного органу відповідно до статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із наступними змінами і доповненнями, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, придбав, зберігав та переніс до Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» з метою подальшого збуту у місця позбавлення волі наркотичний засіб канабіс, який відповідно до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.
09.05.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна та відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.
Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка, об`єкт нерухомого майна загальною площею 0,1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220).

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до п.3 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на завдання арешту майна, беручи до уваги розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на земельну ділянку, об`єкт нерухомого майна загальною площею 0,1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та позбавити власника права відчужувати вищевказану земельну ділянку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1