Справа № 953/3169/22
н/п 1-кс/953/1891/22
"17" травня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
встановив :
Досудовим розслідуванням встановлено громадянина України ОСОБА_4 у період воєнного стану, а саме з 11.05.2022 по 12.05.2022 включно, за допомогою загальнодоступного профілю у соціальній мережі «Вконтакте» поширював на власній сторінці серед широкого загалу інформацію про місцезнаходження та кількість особового складу, озброєння, військової техніки ЗС України та інших воєнізованих формувань утворених у відповідності до вимог чинного законодавства України.
В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.
14.05.2022 ОСОБА_4 в порядку ст. 168 КПК України видав слідчому наступні предмети: ноутбук «HP Pro 450 B1», S/N:2CE407092Y, сірого кольору та зарядний пристрій до нього; мобільний телефон марки «DOODGE S55» з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .
16.05.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру в порядку ст.ст. 40, 276-278 КПК України у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.
Предмети, вилучені 14.05.2022 за результатом їх видачі ОСОБА_4 відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть свідчити про причетність підозрюваного та/або інших осіб до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України.
На вказані предмети та документи необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
До суду від прокурора, підозрюваного надійшли заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.
Слідчий суддя зазначає, що згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Досудовим розслідуванням встановлено громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у період воєнного стану, а саме з 11.05.2022 по 12.05.2022 включно, за допомогою загальнодоступного профілю у соціальній мережі «Вконтакте» поширював на власній сторінці серед широкого загалу інформацію про місцезнаходження та кількість особового складу, озброєння, військової техніки ЗС України та інших воєнізованих формувань утворених у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Так, 11.05.2022 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи належний йому ноутбук «HP Pro 450 B1», виклав на особистій сторінці « ОСОБА_6 » (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) місце та координати у додатку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » розташування військової техніки Збройних Сил України, які супроводив текстом: «Примерно 30-40 нациков разместились с тремя артилерийскими пушками в моем районе по АДРЕСА_2 (около здания патрульной полиции), ждите прилета:) Видимо ситуация с разрушенными зданиями СБУ и полиции ничего не научила. Народ, кто живет в Киевском районе будьте осторожней и бдительней, не игнорируйте сигнал воздушной тревоги, прячьтесь в укртытиях, укропы тоже бьют по своим, а потом списывают на страну «агрессора» Россию.». Враховуючи викладене, у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.
14.05.2022 ОСОБА_4 в порядку ст. 168 КПК України видав слідчому наступні предмети: ноутбук «HP Pro 450 B1», S/N:2CE407092Y, сірого кольору та зарядний пристрій до нього; мобільний телефон марки «DOODGE S55» з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .
14.05.2022 ОСОБА_4 затриманий слідчим в порядку ст.ст.208,615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.
16.05.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру в порядку ст.ст. 40, 276-278 КПК України у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.
Виявлені та вилучені предмети і речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, згідно постанови від 14.05.2022р.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучені предмети, які зазначено в клопотанні слідчого, підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий та прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Місцем зберігання арештованого майна визначити відповідно до порядку, визначеного Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1