Справа № 308/7354/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді, подання старшого інспектора Ужгородського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 , про приведення вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2015 року, у відповідності до вимог закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ, -
В С Т А Н О В И В :

Старший інспектор Ужгородського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Закарпатській області ОСОБА_3 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням в якому просив вирішити питання про приведення вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2015 року у відповідність до вимог закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання, стосовно громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 03.07.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.1 ст. 309 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі, та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 (один) рік.
Подання мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_4 на даний час не знятий з обліку в Ужгородському міськрайонному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Закарпатській області.
01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.
Вказаним Законом внесені зміни до ч. 1 ст. 309 КК України, якими встановлено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Враховуючи вищевикладене та на підставі ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 3 ст. 74 Кримінального кодексу України, ч. 1 п. 13 ст. 537, ч. 2 п. 2 ст. 539 Кримінально-процесуального кодексу України інспектором направлено матеріали стосовно засудженого ОСОБА_4 , для вирішення питання про приведення вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2015 року у відповідність до вимог закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-УІІІ щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання.
В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином, однак подав заяву в якій просив розглянути подання за його відсутності. Просив задовольнити винесене інспектором подання.
Інспектор в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд подання без його участі, подання підтримує повністю.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, внесене інспектором подання просить задовольнити.
Дослідивши матеріали подання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2015 року, затверджено угоду, укладену 17 червня 2015 року між старшим прокурором прокуратури міста Ужгорода ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 . Визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначено йому покарання за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік. Згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання ОСОБА_4 з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекцію на реєстрацію.
Згідно з п. 2 ч. 2ст. 539 КПК України клопотання (подання) по вирішенню питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1ст. 537 цього Кодексу.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII. Вказаним Законом внесені зміни до ч. 1 ст. 309 КК України, якими встановлено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Аналізуючи норм кримінального закону ст.ст. 51, 53, 56, 57, 60, 61, 63 КК України суд приходить до висновку, що покарання у виді позбавлення волі є більш суворим ніж види основного покарання, передбачені новим Законом про кримінальну відповідальність (№ 2617-VIII від 22.11.2018 року) за ч.1 ст. 309 КК України.
Таким чином, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII має зворотну дію у часі.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2015 року, та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України № 2617-VIII, призначена вироком суду міра покарання перевищує санкцію ч. 1 ст. 309 КК України, викладену в новій редакції.
Отже, починаючи з 01 липня 2020 року санкція ч. 1 ст. 309 КК України не передбачає такого виду покарання, як позбавлення волі, яке було призначене ОСОБА_4 вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2015 року.
Частиною 3 ст. 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Стаття 72 КК України, визначає правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення. Так, п.1 ч.1 вказаної норми, передбачає, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: 1) одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; б) два дні обмеження волі; в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; г) вісім годин громадських робіт;
Відповідно до ч.6 ст. 72 КК України, встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.
Вирішуючи питання про застосування в даному випадку, відносно засудженого, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року суд, з метою недопущення погіршення становища засудженого та виконання вимог ст. 5 КК України, дотримується правил співвідношення видів покарань, визначених ст. 72 КК України.
Таким чином, відносно засудженого ОСОБА_4 підлягають застосуванню положення ст. 5 КК України про зворотну дію в часі закону, який пом`якшує кримінальну відповідальність, а тому, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 74 КК України, призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі підлягає пом`якшенню до покарання у виді обмеження волі, у співвідношенні - один день позбавлення волі за два дні обмеження волі, як це передбачено ч. 1 ст. 72 КК України.
Суд вважає, що продовження існування невідбутого покарання у разі прийняття нового закону, яким це покарання усувається або пом`якшується, є порушенням конституційних прав особи, визначених у ст.ст. 58 Конституції України, тобто закон, який перестав існувати в часі не може застосуватися до особи.
Суду не надано відомостей, що засуджений ОСОБА_4 належить до кола осіб, визначених ч. 3 ст. 61 КК України, до яких не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.
При визначені терміну покарання нового виду суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, але призначення покарання більшого ніж 2 роки обмеження волі погіршить становище особи, що порушуватиме принцип дії кримінального закону у часі, закріпленому у ст. 4 та ст. 5 КК України.
Якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням, призначена їй міра покарання теж підлягає заміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк.
Таким чином, оскільки кваліфікація діяння засудженого ОСОБА_4 та призначене вироком суду покарання за ч. 1 ст. 309 КК України не відповідають чинному законодавству, суд вважає за необхідне подання фахівця Ужгородського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_6 задовольнити та пом`якшити призначене покарання засудженому на більш м`яке покарання, встановленого санкцією нового закону з позбавлення волі на обмеження волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 72,74 КК України, ст.ст. 369, 370-372, 537, 539 КПК України, -
У Х В А Л И В :

Подання задовольнити.

Привести вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2015 року, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначено йому покарання за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину, у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 № 2617-VIII змінивши (пом`якшивши) призначене ОСОБА_4 , покарання за вказаним вироком за ч. 1 ст.309 КК України до двох років обмеження волі.
В іншій частині вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2015 року залишити без змін.

Згідно ч. 3 ст.74 КК України, відбуте засудженим покарання зарахувати з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1