УХВАЛА

8 червня 2022 року

м. Київ
справа № 750/13728/19
провадження № 51-2412км21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 9 лютого 2022 року щодо ОСОБА_5 ,
Рух справи і зміст судових рішень
За вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим, і призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 9 лютого 2022 рокузалишив без задоволення апеляційні скарги обвинуваченого та захисника, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 без змін.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 9 лютого 2022 року щодо ОСОБА_5 і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування судами попередніх інстанцій закону України про кримінальну відповідальність.

В касаційній скарзі, крім іншого, захисник порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження судових рішень. При цьому зазначає, що внаслідок агресії РФ проти України та фактичного початку військових дій на території м. Чернігова з 24 лютого 2022 року вимушений був покинути місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (будинок пошкоджено) та виїхати до м. Почаєва Тернопільської області. Вказані обставини перешкодили йому у встановлений законом строк подати касаційну скаргу в інтересах ОСОБА_5 .
Мотиви Суду
Розглянувши наведені у клопотанні захисника причини пропуску ним строку на касаційне оскарження рішень суду першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів Верховного Суду визнає такі причини поважними, а тому вважає за необхідне поновити цей строк.
У той же час, положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Наведене обґрунтування вимог захисника викладено без урахування вимог ст. 433 КПК, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, як видно з поданої захисником скарги, останній, надаючи свою оцінку доказам, по суті заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження щодо засудження ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК, що в силу статей 433, 438 КПК не відноситься до підставдля скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду.
Крім того, захисник допустився суперечностей у своїх доводах. Конкретно не зазначив, за якою нормою кримінального закону, вважає підлягали б кваліфікації дії ОСОБА_5 , оскільки одночасно наводить диспозиції статей 118 КК (умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони та 119 КК (вбивство через обережність), а у подальшому у касаційній скарзі об`єднує їх поняття. При цьому зазначає, що за умови доведеності вини ОСОБА_5 може мати вбивство потерпілого з перевищенням меж необхідної оборони, у зв`язку з чим дії засудженого підлягали б перекваліфікації на ч. 1 ст. 119 КК. Однак це не відповідає ані диспозиції ст. 118 КК, ані диспозиції ст. 119 КК.
Також, захисник у касаційній скарзі зазначає про те, що ухвалу апеляційного суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у той же час не вказує, у чому полягають ці порушення відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК із урахуванням вимог статей 412, 413 КПК та не наводить відповідного обґрунтування.
Крім того, захисникне зазначив, чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, яке усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив та у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції не повністю або з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення) відмовив. Також захисник не вказав, яких конкретно доводів, наведених в його апеляційній скарзі, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Таким чином, у поданій скарзі захисникне зазначає, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування чи зміни касаційним судом вироку районного суду та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки подана захисником скарга не відповідає вимогам

ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Поновити захисникуОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 строк касаційного оскарження на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 9 лютого 2022 року.

Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 9 лютого 2022 року щодо ОСОБА_5 та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

У разі не усунення недоліків скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3