Справа № 522/9528/22
Провадження по справі № 1-кп/522/2100/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000470 від 28.04.2022, який надійшов до суду разом з угодою про примирення, стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Одеси, офіційно не працюючого, не являється інвалідом, пенсіонером або військовослужбовцем строкової служби, не маючого неповнолітніх дітей до 14 років, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

06.03.2022 приблизно о 09:00, ОСОБА_3 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , «Бульвар Жванецького», а саме поряд з дитячим майданчиком, де, на відстані біля 5 метрів від себе побачив малознайомого ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 вирішив втрутитись в розмову, привітавшись з ОСОБА_5 , після чого, наблизившись до останнього, почав провокувати його на конфлікт. Провокуючи ОСОБА_5 тим, що останній раніше підтримував російські футбольні команди і що саме підтримка країни - агресора спровокувала даний військовий стан у країні, на що ОСОБА_5 пояснив, що не розуміє про що йде мова. Дана відповідь через перебільшення вказаного факту викликала у ОСОБА_3 почуття образи. Не бажаючи завершення конфлікту без з`ясування стосунків, у ОСОБА_3 виник раптовий умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Діючи з вказаних мотивів, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні та образи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар правою рукою, стиснутою в кулак, в область обличчя, після чого одразу наніс другий удар лівою рукою, стиснутою в кулак, в область обличчя останнього. ОСОБА_5 через раптовість даних дій розірвав дистанцію між собою та ОСОБА_3 . Однак зазначений факт ще більше розлютив ОСОБА_3 , який не бажаючи завершення конфлікту, схопив ОСОБА_5 за верхній одяг в області шиї та потягнув останнього до зеленої зони, що знаходилась в приблизній відстані 2 метрів від останніх. Де ОСОБА_5 , повторно розірвавши дистанцію між собою та ОСОБА_6 , повернувся на асфальтне покриття, там в наслідок подальшої штовханини між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , останній втратив рівновагу та упав на асфальтне покриття на ліву сторону з упором на кисть лівої руки, а ОСОБА_3 , скориставшись перевагою в положенні, наніс правою рукою, стиснутою в кулак, один удар в область обличчя ОСОБА_5 та одразу після чого наніс два удари правою ногою в область грудної клітини ОСОБА_5 , який на той момент знаходився в положенні лежачи. Так, в ході даного конфлікту ОСОБА_3 завдав ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носа без зміщення, численні гематоми та садна обличчя, закритого перелому дистального метаепіфізу променевої кістки зі зміщенням уламків, що відповідно до п.п. 2.2.2 і 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та підтвердив обставини справи, які описані у обвинувальному акті, пояснивши, що злочин вчинив за вказаних вище обставин, у вчиненому кається. Крім того, ОСОБА_3 пояснив, що 24.08.2022 він добровільно уклав із потерпілим угоду про примирення, згідно якої вони просять суд затвердити вказану угоду та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. Сторони узгодили звільнення підозрюваного ОСОБА_3 від покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Також, у даній угоді сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив суду щодо добровільності укладення з підозрюваним ОСОБА_3 угоди про примирення та не заперечував щодо призначення обвинуваченому покарання, зазначеного в угоді.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження судом угоди про примирення.
Дослідивши угоду про примирення та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого ОСОБА_3 , тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому його право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, що передбачено ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про примирення, укладена між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 від 24.08.2022, відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 122 КК України, як - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчинені зазначеного кримінального правопорушення, сприяв розкриттю злочину, що обвинувачений примирився з потерпілим та потерпілий просив суд не призначати обвинуваченому реальну міру покарання, тобто просив суд звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого,- не встановлено.
Суд вважає, що обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у своїй сукупності, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, те що ОСОБА_3 на обліку у психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому злочині, тобто висловив щирий жаль з приводу вчиненого злочину та осуд своєї поведінки, відсутність у потерпілого моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого, прохання потерпілого не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_3 , дають підстави суду вважати, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства і необхідності призначення йому покарання у виді обмеження волі зі звільненням від призначеного покарання з іспитовим строком, із застосуванням вимог ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 і для попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів.
Цивільний позов у справі,- відсутній.
Речові докази у справі підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 468 - 476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Угоду від 24.08.2022 про примирення, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням - іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази: компакт диск,- зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_8
05.09.2022