Справа № 357/7297/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2022 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002219 від 09.05.2018 р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ставище Київської області, громадянина України, освіта не повна середня, розлученого, офіційно не працюючого, раніше судимого: 03.03.2017 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 27.10.2017 р. на підставі ЗУ «Про амністію в 2016 р.», проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,

У С Т А Н О В И В:

доведеним, що 24 березня 2018 р. близько 10 години ОСОБА_4 прийшов до будинку за адресою АДРЕСА_2 , де проживає потерпілий ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 умисно, повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію домоволодіння, оскільки хвірточка вказаного домоволодіння була зачиненою, та викрав, перетягнувши через паркан, сталеву ванну розміром 1 м.70 см, вартістю 800 грн., належну потерпілому ОСОБА_5 , яка знаходилась у подвір`ї.

У подальшому ОСОБА_4 , скориставшись допомогою знайомого ОСОБА_6 , здав викрадене майно на металобазу, що знаходиться неподалік хлібного заводу у АДРЕСА_3 , отримавши за неї кошти в сумі 80 грн., якими розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоду на суму 800 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені кримінального правопорушення щиро розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно раніше судимий. 24 березня 2018 р. близько 10 години він прийшов до будинку за адресою АДРЕСА_2 , де проживає потерпілий ОСОБА_5 у нього виникло бажання збагачення за рахунок чужого майна. Діючи з цією метою таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію домоволодіння, оскільки хвірточка вказаного домоволодіння була зачиненою, та викрав, перетягнувши через паркан, сталеву ванну розміром 1 м.70 см, вартістю 800 грн., належну вказаному потерпілому, яка знаходилась у подвір`ї. В подальшому він скориставшись допомогою знайомого ОСОБА_6 , здав викрадене майно на металобазу, що знаходиться неподалік хлібного заводу у м. Біла Церква по вул. Голубина, отримавши за неї кошти в сумі 80 грн., якими розпорядився на власний розсуд. У вчиненому розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Назву, вартість викраденої речі визнає, їх не оспорює. Кваліфікацію його дій за ст. 185 ч.2 КК України не оспорює. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченого, якому попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, їх дослідження судом визнано недоцільним, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його покази суд визнає достовірними.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за:

ст. 185 ч.2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторна.

Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, ступінь його тяжкості, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний нетяжкий злочин.

ОСОБА_4 раніше судимий: 24.03.2015 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 185 ч.1 КК України до 4 місяців арешту, звільнений 22.09.2015 р.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого судом визнається: визнання винуватості.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо.

ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 2015 р.

На обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, який характеризується за місцем проживання посередньо, раніше судимий, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, офіційно не працює, досудову доповідь про високий ризик повторного вчинення ним кримінального правопорушення, середній ризик небезпеки для суспільства, дійшов висновку, що покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді арешту в ближче до нижньої межі санкції ч.2 ст. 185 КК України враховуючи вартість викраденого майна, відношення обвинуваченого до вчиненого.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що призначеного ОСОБА_4 менш суворого, звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, буде недостатнім для його виправлення, попередження вчинення ним і іншими особами нових кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, офіційно не працює.

Призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання буде явно несправедливим через суворість, враховуючи вартість викраденого майна, обставину, яка пом`якшує його покарання, його відношення до вчиненого.

Цивільний позов, речові докази, процесуальні витрати, відсутні.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 не затримувався, під вартою не утримувався. Стосовно нього запобіжний захід не застосовувався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду