Справа № 159/5565/20
Провадження № 1-кп/159/54/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001221 від 12.08.2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пісочне Ковельського району Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого, а саме:
-23.06.2020 року Ковельським міськрайонний судом Волинської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік;
-ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.08.2020 року покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, призначене вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.06.2020 року, змінено на покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;
-ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2020 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого для відбування покарання, визначеного ухвалою суду від 20.08.2020 року у виді 2 роки обмеження волі;
-відповідно до ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 25.05.2022 року, звільненого від відбування призначеного покарання умовно-достроково на строк 10 місяців 18 днів,

судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, за що судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове умисне тяжке кримінальне правопорушення проти власності.
Так, ОСОБА_4 повторно, 11 серпня 2020 року, близько 22 год. 00 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, через незачинену хвіртку, проник до подвір`я будинку АДРЕСА_2 , а в подальшому, через незамкнуті двері проник до господарського приміщення сараю, розміщеного на вказаному подвір`ї, звідки таємно викрав бувший у користуванні велосипед зеленого кольору, іноземного виробництва, невідомої марки, чим власнику даної речі ОСОБА_6 заподіяв майнової шкоди на суму 1450 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння не визнав повністю. Суду показав, що до вчинення даної крадіжки він жодного відношення не має. Ніякого велосипеда в потерпілого не викрадав і в той день його там не було. Просив не позбавляти його волі, оскільки ніякої крадіжки він не вчиняв.
Не зважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненому, його винуватість у вчиненні інкримінованих йому діянь повністю доводиться дослідженими в ході судового розгляду справи доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що він доглядає за обійстям тещі в с. Пісочне. Перед подією він декілька днів в селі не був. Йому зателефонувала свідок ОСОБА_7 , яка повідомила про крадіжку його велосипеда. В подальшому забрав свій велосипед без задньої покришки з камерою з гаража, де зберігається шкільний автобус. При цьому йому повідомили, що велосипед знайшов водій молоковоза, який і привіз його в село.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що в серпні 2020 року, точної дати не пам`ятає, приїхала до своєї матері в с. Пісочне. В один з вечорів завела свій велосипед в господарське приміщення (хлівчик). Там стояв велосипед потерпілого. Свій велосипед вона поставила далі за вказаним велосипедом, після чого хлівчик зачинила на засув без замка. Вранці виявила, що велосипед потерпілого відсутній на тому місці, де він перебував. При цьому поряд з хлівчиком вона помітила сліди велосипеда та сліди взуття людини, які вели на територію подвір`я та які вона огородила. В подальшому слідчі зробили зліпки зі слідів взуття.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що влітку 2020 року він виконував обов`язки старости Пісочненської громади. Біля адміністративної будівлі сільської ради є пункт прийому молока. В той день, точної дати не пам`ятає, водій молоковоза привіз велосипед, який він знайшов на полі з кукурудзою поблизу села Пісочне. Якого кольору був велосипед він не пам`ятає, однак ствердив, що велосипед був без задньої покришки. Оскільки він не знав, чий це велосипед, помістив його в приміщення, де зберігається шкільний автобус. В подальшому приходив дільничний працівник поліції та фотографував цей велосипед.

Зазначені показання потерпілого та свідків об`єктивно підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами (документами).

Так, згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.08.2020 року, ОСОБА_7 звернулась до правоохоронного органу з усною заявою про крадіжку невстановленою особою велосипеда іноземного виробництва зеленого кольору з підсобного приміщення по АДРЕСА_2 в період часу з 21 год. 30 хв. 11.08.2020 року по 07 год. 30 хв. 12.08.2020 року /а.п. 43/.

Протоколом огляду місця події від 12.08.2020 року зафіксовано загальну обстановку на території обійстя по АДРЕСА_2 . В ході огляду місця події виявлено сліди від коліс велосипеду та сліди взуття. При цьому виявлений слід низу взуття перекопійовано за допомогою виготовлення гіпсового зліпку та вилучено з місця події /а.п. 44-47/.

Відповідно до заяви обвинуваченого ОСОБА_4 від 20.08.2020 року, останній добровільно видав працівникам поліції свої кросівки, якими користується місяць часу /а.п. 49/.

Доводи захисника про те, що не встановлено хто саме писав дану заяву є неспроможними, оскільки заява містить чіткий підпис обвинуваченого, який в ході його допиту визнав той факт, що писав таку заяву.

Крім цього, обвинувачений в ході його допиту визнав, що добровільно видав зазначені кросівки.

Вилучений в ході зазначеного вище огляду місця події гіпсовий зліпок сліду низу взуття та добровільно видані обвинуваченим кросівки були у встановленому порядку оглянуті та визнані речовими доказами, що підтверджується відповідним протоколом та постановою слідчого /а.п. 51-55, 56-57/.

В ході судового розгляду добровільно надані обвинуваченим кросівки були оглянуті безпосередньо в судовому засіданні. В ході цього огляду обвинувачений впізнав це взуття як таке, яким він користувався в період вчинення інкримінованих йому діянь.

Згідно висновку експерта № 599 від 16.09.2020 року, слід низу взуття, зафіксований у гіпсовому зліпку, вилучений 12.08.2020 року під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 залишений таким же (за конструкцією, формою та характеристикою підошви) взуттям, як і кросівок на ліву ногу, добровільно наданий 20.08.2020 ОСОБА_4 . Вирішити питання, чи залишений досліджуваний слід саме цим взуттям, яке надано на експертизу, неможливо, оскільки окремі ознаки наданого на дослідження взуття в сліді не відобразились /а.п. 69-72/.

Не зважаючи на те, що зазначений висновок експерта не є категоричним, проте, в сукупності з іншими доказами, дає достатні підстави вважати, що виявлений в ході огляду місця події слід низу взуття залишений саме взуттям, яке видав ОСОБА_4 .

В ході проведення слідчого експерименту 28.09.2020 року, що зафіксовано відповідним протоколом, з участю підозрюваного на той час ОСОБА_4 , останній детально розповів про обставини вчинення ним крадіжки велосипеда із вказаного вище господарського приміщення та показав всі деталі вчинення крадіжки на місцевості /а.п. 84-89/.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який, згідно зазначеного протоколу, був понятим в ході проведення даного слідчого експерименту, суду показав, що, в присутності ще одного понятого та інших учасників цієї слідчої дії, ОСОБА_4 добровільно показував як ходив по подвір`ї потерпілого, як саме і звідки саме викрав велосипед. При цьому ОСОБА_4 вказував, що вивів велосипед з хліва, а потім за ворота господарства. В подальшому повів велосипед до болота, щоб не було видно слідів. Крім цього, ОСОБА_4 вказував, що спочатку велосипед перебував в нього вдома, а потім він вивів його в сторону села Поворськ та залишив на полі в кукурудзі. Свідок ствердив, що ОСОБА_4 під час слідчого експерименту все розказував та показував добровільно, без будь-якого примусу, та був при цьому тверезим.
В ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що даний слідчий експеримент дійсно відбувався, однак вказував на те, що він розповідав про обставини події з примусу присутніх поліцейських, які вказували йому що саме і як саме треба казати та показувати.
Проте такі показання обвинуваченого, як і доводи захисника про недопустимість даного доказу, повністю спростовуються зазначеним вище протоколом проведення слідчого експерименту, який ОСОБА_4 підписав без зауважень, а також показаннями свідка ОСОБА_9 .
Протоколом огляду речі від 15.10.2020 року зафіксовано загальний вигляд викраденого велосипеду. При цьому зафіксовано, що заднє колесо велосипеда не має покришки /а.п. 60-62/.
Зазначеним протоколом повністю підтверджуються показання свідка ОСОБА_8 щодо загального вигляду велосипеда при його виявленні в гаражі для зберігання шкільного автобуса.
Вказаний велосипед був у встановленому порядку оглянутий та визнаний речовим доказом /а.п. 63-64/.
Згідно висновку експерта № 733 від 26.10.2020 року, ринкова вартість бувшого у використанні велосипеду зеленого кольору невідомої марки, станом на 11.08.2020 року, могла складати 1450,00 грн. /а.п. 75-78/.
Суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд прийшов до переконливого висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому діянь доведена повністю.

При цьому, суд не приймає до уваги показання обвинуваченого про його непричетність до вчинення даної крадіжки, оскільки такі його показання не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та повністю спростовуються вищенаведеними доказами, які відповідають фактичним обставинам та узгоджуються між собою.

Обравши таку тактику захисту, обвинувачений намагається уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

З цих же мотивів суд відхиляє всі інші доводи захисника обвинуваченого про повну непричетність останнього до вчинення даної крадіжки.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 185 КК України.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та поєднаному з проникненням у сховище, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та особу винного у їх сукупності, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин справи.
Так суд враховує, що ОСОБА_4 вчинено тяжке кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 185 КК України (ст. 12 КК України).
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Суд враховує також те, що обвинувачений не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності; вчинив новий умисний злочин під час іспитового строку, що свідчить про його стійку схильність до вчинення злочинів даної категорії /а.п. 101-102/; негативно характеризується по місцю проживання /а.п. 109/; на диспансерному обліку психіатра не перебуває /а.п. 107/; перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності з 27.02.1998 року /а.п. 108/; відсутність у потерпілого будь-яких претензій до обвинуваченого.
Крім цього, поведінка обвинуваченого в ході судового розгляду яскраво свідчить про відсутність в нього розкаяння у вчиненому та усвідомлення протиправності своїх дій.

Враховуючи наведене в сукупності та небезпеку ОСОБА_4 , як особи, для суспільства, суд прийшов до висновку, що його виправлення можливе лише в місцях позбавлення волі і про відсутність підстав для застосування щодо нього положень ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, чи положень ст. 69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, необхідним і достатнім покаранням є покарання, запропоноване прокурором, у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення (злочину).

Вирішуючи питання про призначення покарання за сукупністю вироків, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, при визначенні остаточного покарання обирає принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком та із застосуванням вимог ст. 72 КК України.

Зважаючи на вид покарання, яке призначається судом, до набрання вироком законної сили, обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Цивільного позову не заявлено.
Арешт на майно не накладався.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судової товарозначої експертизи та судової трасологічної експертизи в сумі 1797,95 грн., у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави в повному обсязі.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання (невідбуте покарання становить 10 (десять) місяців 18 (вісімнадцять) днів обмеження волі, що, за правилами ст. 72 КК України, відповідає 5 (п`яти) місяцям 9 (дев`яти) дням позбавлення волі) за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.06.2020 року (з урахуванням ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.08.2020 року), і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

До вступу вироку в законну силу обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків: не відлучатися з постійного місця проживання та реєстрації без дозволу суду; повідомляти суд та інший державний орган, що відає виконанням вирокупро зміну свого місця проживання; з`являтися на виклик до суду та іншого державного органу, що відає виконанням вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судової товарозначої експертизи та судової трасологічної експертизив сумі 1797 (одна тисяча сімсот дев`яносто сім) гривень 95 копійок.

Речові докази:

-велосипед зеленого кольору, іноземного виробництва, невідомої марки, що передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у володінні останнього;

-гіпсовий зліпок низу взуття, що передано для зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області - знищити;
-пару кросівок, що передано для зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1