Справа № 563/404/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області кримінальне провадження №0000039 за обвинуваченням :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч. 3 ст.307, ч.1 ст.309, ч.3 ст.311, ч.2 ст.317 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Брусилів Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Брусилівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження №0000039 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч. 3 ст.307, ч.1 ст.309, ч.3 ст.311, ч.2 ст.317 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Прокурором до суду подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 . Клопотання прокурор обґрунтував тим, що заявлені ризики, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зникли. Вказав, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків,так як не всі свідки допитані судом, на обвинуваченого ОСОБА_7 , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 подала до суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки вважає, що відсутні ризики, які б вказували на необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, до затримання здійснював догляд за хворою бабусею, тривалий час перебуває під вартою та зробив для себе належні висновки. Просила змінити раніше обраний ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та пояснив, що наміру переховуватися від суду, впливати на свідків та вчинювати нові злочини він не має.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали, заявлених клопотань про продовження запобіжного заходу та про заміну запобіжного заходу, приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 листопада 2021 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який 12.01.2022, 14.02.2022 та 12.04.2022 року продовжено.

Ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 15 квітня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13 червня 2022 року.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 10 червня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 серпня 2022 року

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд зв клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого .

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На підставі п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Судом при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжних заходів та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються положення законодавства, Конвенції про захист прав людини, а також практика Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується в організації та утриманні місця для незаконного виготовлення психотропної речовини-амфетамін, з корисливих мотивів, також обвинувачується у незаконному виготовленні психотропної речовини амфетамін з метою збуту та в незаконному збуті психотропної речовини амфетамін вчиненому особою яка раніше вчиняла кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.317 КК України, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, та у незаконному придбанні та зберіганні прекурсорів в особливо великих розмірах з метою їх використання для виготовлення психотропичних речовин,тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч. 3 ст.307, ч.1 ст.309, ч.3 ст.311, ч.2 ст.317 КК України.

Санкція частини 3 статті 307 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, вказане кримінальне правопорушення відносяться до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам- переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, в тому числі і на легендовану особу, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що існує реальний ризик переховування обвинученого ОСОБА_6 від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях.

Вік ОСОБА_6 , його соціальні зв`язки, стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від суду. Крім цього, варто звернути увагу, що ОСОБА_6 до моменту вчинення кримінального правопорушення проживав не за місцем своєї реєстрації, офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше неоднаразово притягався до кримінальної відповідальності, тобто, не має міцних соціальних зв`язків, що збільшує ризик його втечі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості , переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, висловлена в рішенні « Харченко проти України» від 10.02.2011. Зокрема в п. 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , дані про його особу, суд вважає, що існують ризики впливу на свідків, експертів та інших учасників кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи наслідки, обвинувачений може вчиняти спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та недостатність за таких обставин у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді домошнього арешту.

На думку суду, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, враховуючи продовження існування ризиків, визначених пунктами ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів, таким чином відмовивши в задоволенні клопотання сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 372, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 відмовити.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на строк 60 днів, до 04 жовтня 2022 року, до 15 години.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1