Справа №522/2943/20
Провадження №1-кп/522/2616/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд кримінального провадження №0000605, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2020 року, на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сухумі, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, із незакінченою середньою освітою 9 класів, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 28.09.2022 року Приморським районним судом м. Одеси за вчинення 10.03.2020 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком на 120 (сто двадцять) годин, покарання невідбуте,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, суд
В С Т А Н О В И В:
12.02.2019 року о 12 годині 20 хвилин ОСОБА_3 знаходився у приміщенні магазину «Таврія-В», розташованого за адресою: м. Одеса, вулиця Грецька, будинок №3/4, де у нього раптово виник намір спрямований на таємне викрадення чужого майна. Після чого ОСОБА_3 пішов поміж рядами магазину в пошуках реалізації свого наміру. Далі він підійшов до стелажу із спиртними напоями, де визначив предметом свого посягання дві пляшки алкогольних напоїв, а саме - ром «Капітан Морган» об`ємом 0,5 літра, які перебували у власності ТОВ «Таврія-В» код ().

Реалізуючи свій намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 наблизився до стелажу, де знаходились вище указані напої та, переконавшись, що його дії непомітні для оточуючих, та мають таємний характер, взяв з полиці дві пляшки рому «Капітан Морган» об`ємом 0,5 літра вартістю 420 гривень, та попрямував до виходу із магазину.

Після чого ОСОБА_3 , розуміючи протиправність своїх дій, та з метою завершення кримінального правопорушення, покинув приміщення магазину при цьому не розрахувавшись за дану одиницю товару, однак був зупинений охоронцем, у зв`язку із чим завершити кримінальне правопорушення до кінця не зміг, із причин, що не залежали від його волі.
Потерпілій стороні ТОВ «Таврія-В» в особі представника ОСОБА_7 попереджено спричинення матеріального збитку на суму 420 грн.

Приморським районним судом м. Одеси 06.10.2020 року обвинуваченого ОСОБА_3 було оголошено у розшук, та 01.11.2022 року він з`явився до зали судових засідань.

Так як обвинувачений ОСОБА_3 перебував у розшуку у суда відсутні законні підстави, передбачені ст.49 КК України для його звільнення від кримінальної відповідальності.

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті.
До судового засідання представник потерпілого ТОВ «ТавріяВ» - ОСОБА_7 не з`явився, письмово просив проводити судове засідання без його присутності.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.
Враховуючи вимоги ст.337 КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, якзакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, що матеріальна шкода представнику потерпілого відшкодована.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) зазначено, що призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Як зазначено у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених.

На думку суду, призначення покарання у вигляді штрафу або виправних робіт є неможливим, так як обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу цього обвинуваченого, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, а також враховує наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у вигляді громадських робіт, так як таке покарання буде достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень указаним обвинуваченим, призначення йому такого покарання не заборонено відповідно до вимог ч.3 ст.56 КК України.

Суд приходить до висновку, що більш суворі види покарання, передбачені у санкції ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України - арешт та обмеження волі не можуть бути призначені, так як менш суворий вид покарання буде достатній для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , та для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, таке покарання буде відповідати вимогам ст.53 КК України.

Так як після постановлення вироку 28.09.2022 року Приморським районним судом м. Одеси за вчинення 10.03.2020 року ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України було встановлено, що цей засуджений обвинувачується у вчиненні 12.02.2019 року кримінального правопорушення вчиненого до постановлення попереднього вироку, тому є підстави для застосування вимог ч.4 ст.70 КК України.

При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає, що необхідно застосувати положення ч.4 ст.70 КК України, призначивши йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, із урахуванням виду та розміру покарання призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси 28.09.2022 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Міру запобіжного заходу у зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, 331, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті громадські роботи строком - 140 /сто сорок/ годин.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28.09.2022 за ч.2 ст.263 КК України у вигляді покарання громадських робіт строком - 120 (сто двадцять) годинбільш суворим покаранням призначеним за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2022 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у вигляді громадських робіт строком - 140 /сто сорок/ годин.

За сукупністю указаних кримінальних правопорушень остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді громадських робіт строком - 140 /сто сорок/ годин.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 у виді громадських робіт обчислювати в годинах, протягом яких засуджений розпочав працювати за визначеним місцем роботи.

Після набрання вироком Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2022 року законної сили направити указаний вирок суду для виконання начальнику Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

Речові докази: дві пляшки алкогольного напою ром «Капітан Морган» об`ємом 0.5 л., вважати повернутими представнику потерпілого ТОВ «ТавріяВ» - ОСОБА_7 за належністю.
Речовий доказ диск із відеозаписами із камер відеоспостереження зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1
01.11.2022