Справа215/298/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
Учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №1 в м.Кривому Розі кримінальне провадження №0001171 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, має малолітю дитину 2015 р.народження, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, з 12.12.2014 р. по 20.01.2015 р. затриманий, та перебував під арештом в ДУ «Криворізька УВП (№3) МЮ України, 20.01.2015 р. звільнений під заставу в сумі 30450.00 грн. Повторно затриманий та перебуває під вартою з 13.01.2019 р. по іншому кримінальному провадженню,

за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.296 ч.1, 121 ч.1 КК України,
ВСТАНОВИВ:

23.05.2014 р. приблизно о 15.00 год. ОСОБА_6 знаходився у приміщенні кафе «Адреналін» по АДРЕСА_2 , належного ФОП « ОСОБА_4 », яке почало свою роботу з 09.00 год., де на час прибуття ОСОБА_6 відвідувачів, та сторонніх осіб не було.
В цей же день, приблизно о 15.15 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виражаючись нецензурною лайкою та погрозами фізичної розправи в адресу працівника кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - ОСОБА_8 , грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, підійшов до барної стійки кафе, та зірвав металеві кріплення барної стійки.
Продовжуючи грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_6 утримуючи одну з частин металевого кріплення стійки, умисно, з особливою зухвалістю, наніс нею декілька ударів по покриттю барної стійки вартістю 15000 грн., по пристрою для розлива пива лайт-бокс «Чернігів», вартістю 600 грн.
В результаті хуліганських дій ОСОБА_6 умисно пошкодив майно кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , належного ФОП « ОСОБА_4 » спричинивши потерпілому матеріальний збиток на суму 15600 грн.
Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК України, за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особистою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

09.07.2014 року приблизно о 19.20 год. ОСОБА_6 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , з метою повернення грошового боргу в сумі 1000 гривень, прийшли додому до раніше їм незнайомого ОСОБА_10 в квартиру АДРЕСА_3 , де в цей час також знаходилась співмешканка ОСОБА_10 ОСОБА_11 .
В той же день, приблизно о 19.25 год., між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , в квартирі АДРЕСА_3 , на грунті претензій про повернення боргу виник конфлікт, під час якого в ОСОБА_6 виникла неприязнь до ОСОБА_10 та намір на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , з мотивів особистої неприязні до ОСОБА_10 з метою помсти за неповернутий борг, знаходячись в спальній кімнаті вказаної квартири, наніс ОСОБА_10 кулаками рук не менше трьох ударів в область грудної клітини та голови, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді саден тім`яно - скроневої областей праворуч та ліворуч, закритої травми грудної клітини та голови, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: саден тім`яно-скроневої областей праворуч та ліворуч, закритої травми грудної клітини праворуч з переламами 1-3 ребер по біляхребтовій лінії та 2-6 ребер по середньоключичній лінії, які призвели до виникнення більш вираженого правостороннього пнемо-гемотораксу, та менш вираженого ліворуч ( в області середостіння), підшкірної емфіземи грудної клітини з обох сторін, та розвитку під час травматичного процесу гнійно-фібринозного плевриту, зливної бронхопневмонії, з формуванням абсцесів.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №1370 від 07.08.2014 р., висновку судово-медичної комісійної експертизи №124 від 01.10.2014 р., та додаткової судово-медичної комісійної експертизи №235-Д від 03.12.2014 р., виявлені на трупі ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді:
-саден тім`яно-скроневої областей праворуч та ліворуч мають ознаки легких тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні, скороминучі наслідки;
- закритої травми грудної клітини праворуч з переламами ребер, явищами пневмотораксу мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.
Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками спричинення тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.

1.В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе за ст.296 ч.1 КК України, визнав повністю, підтвердив фактичні обставини обвинувачення в хуліганстві в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з завданням майнової шкоди, яка повністю відшкодована потерпілому ОСОБА_4 .
За ст.121 ч.1 КК України ОСОБА_6 винуватим себе не визнав, вказує, що потерпілого ОСОБА_10 взагалі не знав, в квартиру до ОСОБА_10 не приходив і ударів потерпілому не завдавав. Знав ОСОБА_9 як мешканця одного з ним району, також був знайомий зі свідком ОСОБА_11 якій допомагала його дружина. Свідок ОСОБА_11 даючи пояснення з невідомих причин оговорювала його.
2. Докази, на які посилається сторона обвинувачення.
За ст.296 ч.1 КК України:
Протокол огляду місця події від 23.05.2014 р. а.с.13-17 т.2 з фото таблицею з виявленими наслідками в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », залученими до справи речовими доказами.
Протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 а.с.30-35 т.2, інші докази. За ст.296 ч.1 КК України прокурор просить від призначеного покарання обвинуваченого звільнити за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

За ст.121 ч.1 КК України:
Протокол огляду мобільного телефону з фотознімками, виданого свідком ОСОБА_12 а.с.100-104 т.2 з фото таблицею.
Протокол огляду місця події (квартири) від 13.07.2014 р. а.с.120-135 т.2 з фото таблицею з виявленими слідами, та одягом ОСОБА_10 зі слідами крові, залученими до справи як речові докази.
Протокол огляду трупа ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями а.с.113-119 т.2.

Картку виїзду швидкої медичної допомоги від 12.07.2014 р. а.с.192 т.2

Пояснення потерпілої ОСОБА_5 .

Пояснення свідка ОСОБА_13 .

Протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 з відеозаписом ходу проведення слідчої дії а.с.204-205 т.3.

Протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 , відеозаписом ходу проведення слідчої дії а.с.207-208 т.3.

Висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 а.с.169-173 т.2, за якими потерпілому була спричинена сполучена травма голови та грудної клітини з переламами ребер.

Висновок комісійної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 а.с.2-21 т.3 за яким смерть потерпілого настала від закритої черепно-мозкової травми.

Висновок додаткової комісійної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 а.с.61-79 т.3 за якими ознаки тяжких тілесних ушкоджень має отримана ОСОБА_10 закрита травма грудної клітини з переламами ребер, яка по давності відповідає часу вчинення злочину.

Висновок судово-медичної імунологічної експертизи речових доказів а.с.82-89 т.3, та інші докази.

3. Докази, на які посилається сторона захисту.
Сторона захисту посилається на недостатність доказів винуватості обвинуваченого, смерть свідка ОСОБА_11 , відсутність свідка ОСОБА_9 . Диск з відеозаписом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 не був належним чином опечатаний слідчим, тому викликає сумнів достовірність цього запису, інші докази вчинення злочину відсутні. Крім того потерпілий ОСОБА_10 звернувся за медичною допомогою на третій день після подій, та за матеріалами справи падав зі сходів у під`їзді будинку, де і міг отримати тілесні ушкодження.
4.Висновки суду.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом… а також на припущеннях. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд,поєднується з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування цих обставин покладається на слідчого, прокурора.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена за стандартом «поза розумним сумнівом». Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме: винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Відповідно до ч.1 п.3, ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що…в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини за ст.296 ч.1 КК України, винуватість ОСОБА_6 підтверджується протоколом огляду місця події кафе «Адреналін» від 23.05.2014 р. а.с.13-17 т.2 з фото таблицею за яким встановлено пошкодження «барної» стійки, частини якої лежать на підлозі закладу, з місця події вилучена металева труба, яка залучена до справи як речовий доказ.
Протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 а.с.30-35 т.2, яка на місці показала як ОСОБА_6 зламав та розбив частини стійки та пристрій для розливу пива нанісши удари металевою трубою.

Товарним чеком, відомістю які підтверджують вартість « барної» стійки та пристрою для розливу пива а.с.37-38 т.2, та іншими доказами.

Незважаючи на не визнання своєї вини ОСОБА_6 , суд вважає винуватість обвинуваченого за ст.121 ч.1 КК України доведеною поза розумним сумнівом.

Винуватість ОСОБА_6 підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_5 за якими її син ОСОБА_14 проживав з ОСОБА_15 по АДРЕСА_4 , де був побитий в липні 2014 року. В сина були грошові борги, тому як він так і ОСОБА_16 боялися обвинуваченого, та відразу не зверталися до правоохоронних органів. Тільки після того як сину стало погано, ОСОБА_16 викликала «швидку допомогу», але було вже запізно і ОСОБА_10 помер в реанімаційному відділенні лікарні.
Протоколом огляду місця події, квартири АДРЕСА_4 від 13.07.2014 р. з фототаблицею в ході якого вилучений одяг ОСОБА_10 : футболка і спортивні штани зі слідами бурого кольору, виявленими слідами бурого кольору на килимку, підлозі, у вигляді крапель на шпалерах стіни в кутку спальної кімнати квартири, залученими до справи як речові докази а.с.120-135 т.2.
Протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 від 09.01.2015 р. а.с.207-209 т.3. за яким свідок пояснила та показала на місці в квартирі, як до них прийшли двоє чоловіків, оскільки вхідні двері не були зачинені. Один з чоловіків схопив її за волосся, вивів в «гостинну» кімнату, яка знаходилась навпроти кімнати «спальні», де залишився ОСОБА_10 , та намагався слідкувати, щоб вона нічого не бачила. Незважаючи на це вона бачила, як другий чоловік спілкувався з ОСОБА_10 , якого повалив на підлогу в кутку спальні, вона бачила як ОСОБА_10 було нанесено один удар ногою по голові, після чого тільки чула звуки ударів. Після того як нападники пішли, ОСОБА_10 знаходився в положенні сидячи біля батареї, на голові та обличчі в нього була кров, та ОСОБА_10 наполягав, щоб вона « не мішалася не в свої справи» і залишився вдома. Знаходячись вдома ОСОБА_10 скаржився на біль в грудях до 12.07.2014 р. коли біля 15.00 год. вирішив піти за цигарками, але впав на сходах, скотившись з п`ятого на четвертий поверх, після цього додатково забився головою та грудною клітиною і вона викликала швидку допомогу.

Карткою виїзду швидкої медичної допомоги до ОСОБА_10 за адресою по АДРЕСА_4 від 12.07.2014 р. а.с.192 т.2, за якою маються записи, що ОСОБА_10 важко дихає, зі слів «дружини» був побитий три дні назад.

Пояснення свідка ОСОБА_13 , чергового лікаря-травматолога за якими 12.07.2014 р. автомобілем швидкої допомоги був доставлений ОСОБА_10 який мав «несвіжі» тілесні ушкодження, травму грудної клітини, перелами ребер, підкожну емфізему легень. Хворий був у свідомості пояснював, що був побитий декілька днів назад двома чоловіками, були проведені реанімаційні заходи, але ОСОБА_10 через декілька годин помер.

Протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 а.с.204-205 т.3, за яким свідок пояснив, що на прохання ОСОБА_17 09.07.2014 р. ввечері пішов до ОСОБА_18 , який зі слів ОСОБА_19 був винен йому гроші в сумі 1000 грн. В квартирі по АДРЕСА_2 на п`ятому поверсі, крім ОСОБА_10 була його дівчина на ім`я ОСОБА_20 . Піддубний ОСОБА_21 став бити ОСОБА_10 кулаками в грудну клітину, а він знімав ці події своїм мобільним телефоном, зробивши декілька знімків. На манекені свідок продемонстрував, як ОСОБА_6 наніс 2-3 удари в грудну клітину потерпілого.

Протоколом огляду мобільного телефону з фотознімками, виданого свідком ОСОБА_12 13.07.2014 р. а.с.100-104 т.2 з фототаблицею, на знімках нерозбірливо, але видно силует чоловіка який лежить в кутку кімнати біля стіни обклеєної шпалерами, прикриваючись від нападника руками. Вказане місце візуально співпадає з даними протоколу огляду з виявленими в кутку кімнати і на стіні слідами схожими на кров.
Протоколом огляду трупа ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями в ділянках голови та тулубу а.с.113-119 т.2.

Висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 а.с.169-173 т.2, за якими потерпілому були спричинені садна тім`яно-скроневої областей праворуч та ліворуч, сполучена травма голови та грудної клітини з переламами ребер, яка ускладнилась розвитком гемопневмотораксу з набряком головного мозку, що стало причиною смерті потерпілого.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 а.с.2-21 т.3 за яким визначено, що смерть потерпілого ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася переломами кісток черепа, субарахноїдальними та внутрішньо-мозковими крововиливами. Загалом на тілі ОСОБА_10 маються 9-10 прикладань фізичної сили. Ушкодження в області голови та спини виникли приблизно за одну добу до настання смерті. Закрита травма грудної клітини з переломами 1-3, та 2-6 ребер відповідають 3-5 добам до моменту надходження в лікувальний заклад (12.07.2014 р.) та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Висновком додаткової комісійної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 а.с.61-79 т.3 за якими ознаки тяжких тілесних ушкоджень має отримана ОСОБА_10 закрита травма грудної клітини з переламами ребер, яка по давності відповідає часу вчинення злочину. Крововиливи в м`яких покровах голови, перелам потиличної кістки, вогнища забою мозку, що були заподіяні незадовго до настання смерті, могли утворитися при каскадному падінні потерпілого на сходах.

Висновком судово-медичної імунологічної експертизи речових доказів а.с.82-89 т.3, яким встановлена наявність крові потерпілого ОСОБА_10 на вилучених футболці, спортивних штанях, килимі, фрагменті шпалер, та іншими доказами.

Суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 який заперечує свою причетність до побиття ОСОБА_10 , та розцінює їх як спосіб захисту.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає що поясненнями потерпілої свідків, висновками експертиз, протоколами слідчих дій, судом встановлено що зібрані обвинуваченням докази в їх сукупності є достовірними і допустимими, та достатньою мірою підтверджують винуватість обвинуваченого в кримінальному правопорушенні за ст.121 ч.1 КК України, за ознаками заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Досліджені судом докази є достатніми, незважаючи на смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 свідка ОСОБА_11 а.с.118 т.5, яку неможливо допросити в судовому засіданні, як незважаючи на неможливість допиту свідка ОСОБА_9 місце перебування якого не встановлено.

Розглядаючи позицію сторони захисту відносно відеозапису слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 суд зазначає наступне. Дійсно всупереч ст.105 ч.3 КПК України додатки до протоколів, зокрема ДВД диски з відеозаписами слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_11 і ОСОБА_9 а.с.204-205, 207-209 т.3 не засвідчені підписами учасників огляду, належно не упаковані що є обов`язковим.

Але згідно правил ст.ст.87, 104 КПК України, ці порушення не є істотними, та такими що не порушують права обвинуваченого на захист, тобто не тягнуть на визнання недопустимими протоколів слідчих експериментів в цілому.

Тому суд, аналізуючи докази, посилався лише на протоколи слідчих експериментів, хоча здійснював перегляд відеозаписів при судовому розгляді.

Вірно кваліфіковані дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 296 КК України, за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особистою зухвалістю.
Кваліфікуючу ознаку «винятковий цинізм» слід із обвинувачення виключити, оскільки заподіяння майнової шкоди при хуліганстві охоплюється кваліфікуючою ознакою «особлива зухвалість» і іншої кваліфікації не потребує.
Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 , який уточнено а.с.194 т.3, а.с.22 т.1, про стягнення 25600 грн. майнової та моральної шкоди завданої злочином.

Потерпілий ОСОБА_4 подав заяву про залишення позову без розгляду, в зв`язку з тим що обвинувачений відшкодував завдані збитки а.с.78 т.4.

Відповідно до норм ст.128 ч.5 КПК України - цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Суд на підставі ст.128-129 КПК України, ст.257 ч.1 п.5 ЦПК України при поданні потерпілим цивільнім позивачем заяви про залишення позову без розгляду, має право залишити позов без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України /в редакції, що діє на час розгляду справи /, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення передбачене ст.296 ч.1 КК України, яке є нетяжким злочином було вчинено ОСОБА_6 23.05.2014 р., строк переривався, та обчислювався спочатку після вчинення злочину передбаченого ст.121 ч.1 КК України (липень 2014 р.), тобто з дня його вчинення минуло більше п`яти років.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України, особу також може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах передбачених ст.49 цього Кодексу.

Згідно правових позицій, викладених в постановах колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09.04.2019 (справа №760/18016/15-к провадження №51-846км18), від 02.07.2019 ( справа №515/331/17, провадження №51-27км 19), та колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.02.2020 (справа №385/939/16, провадження №51-4705км19), (справа №137/142/15-к, провадження №51-5677км19), ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи на відповідній підставі.

Тобто, установивши обставини, що дають підстави для закриття справи, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності. Якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання та на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК може звільнити засудженого саме від покарання, а не від кримінальної відповідальності.

Таким чином обвинуваченого за ст.296 ч.1 КК України слід звільнити від призначеного покарання за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_22 , 2015 р.народження а.с.160 т.5. З урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, обставин які пом`якшують відповідальність відповідно до ст.66 КК України, при відсутності обтяжуючих обставин, суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ст.121 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону № 838-VIII) - зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк включається затримання особи, тримання її під вартою, перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до ст.72 ч.5 КК України в редакції Закону № 2046-VIII від 18.05.2017- попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. Вказана редакція закону набрала чинності 21.06.2017 р.
Згідно Постанови Великої Палати Верховного суду від 29.08.2018 р. по справі № 663/537/17- якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

105. Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Згідно протоколу затримання і ухвал слідчого судді Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 15.12.2014 р. ОСОБА_6 був затриманий 12.12.2014 р. та перебував під арештом до 20.01.2015 р., коли був звільнений під заставу а.с.157, 168-171, 180 т.3, а.с.14 т.1.
Таким чином слід зарахувати засудженому до строку покарання період перебування під вартою з 12.12.2014 р. по 20.01.2015 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки злочини було вчинено до 20.06.2017 р.
Перебування ОСОБА_6 під вартою по іншому кримінальному провадженню з 13.01.2019 р., повинно зараховуватись до призначеного покарання день за день, відповідно до правил ст.72 ч.5 КК України в редакції Закону № 2046-VIII від 18.05.2017 р.

Питання речових доказів та судових витрат вирішити відповідно до норм КПК України, внесену заставу в сумі 30450.00 грн. а.с.14 т.1, відповідно до ст.ст.177, 182 КПК України слід звернути в дохід держави, оскільки обвинувачений в період дії вказаного запобіжного заходу, обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення, не виконав покладені на нього обов`язки.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити призначити покарання за ст.296 ч.1 КК України 6 місяців арешту.

ОСОБА_6 від призначеного покарання за ст.296 ч.1 КК України звільнити за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ст.121 ч.1 КК України 7 (сім) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обчислювати з 31.10.2022 р.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 період його затримання та арешту з 12.12.2014 р. по 20.01.2015 р. включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 його перебування під арештом з дня затримання 13.01.2019 р. по 31.10.2022 р. включно з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.
Внесену заставу в сумі 30450.00 грн. за квитанціями АТ «Ощадбанк» від 13.01.2015 р. та 20.01.2015 р., згідно підтвердження №37/15 від 20.01.2015 р. ТУ ДСА України в Дніпропетровській області- звернути в дохід держави.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення 25600 грн. майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази:

-Фрагмент шпалер, сліди низу взуття, долонної поверхні і пальців рук, ДВД диски з відеозаписами слідчих дій, диск з інформацією зв`язків абонента, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

-Мобільний телефон білого кольору, футболку, спортиві штани, фрагмент килимового покриття, які зберігаються в відділенні поліції №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області знищити;

-Металеву трубу передану на зберігання, залишити в розпорядженні ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 638, 82 грн. витрат за залучення експертів по проведенню дактилоскопічної та трасологічної експертиз.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк з дня вручення копії вироку.

СУДДЯ: