Справа № 487/1698/21
Провадження № 1-кп/487/265/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (в режимі відео конференції), обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0002875 від 20.09.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

Встановив :

Заводським районним судом м. Миколаєва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

18.07.2022 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , в якому прокурор посилається на те, що ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України не перестали існувати та не зменшилися, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, зазначив, що ризики, передбачені п. 1,5 ст. 177 КПК України не перестали існувати та не зменшилися, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на тривале утримання ОСОБА_5 під вартою та можливість забезпечення належної процесуальної поведінки шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід та дати йому можливість лікуватися

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження суд встановив таке.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення.
Ухвалою слідчого судді від 22.09.2020 р. ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.11.2020 із правом внесення застави у розмірі 87880 тисяч гривень із покладенням обов`язків.
В ході судового розгляду строк тримання ОСОБА_5 під вартою продовжувався та відповідно до повідомлення суду від 08.06.2022 цей строк спливає 06.08.2022.
Положеннями статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Виходячи з положень статті 199 КПК України, яка визначає порядок продовження строку тримання під вартою, суд, при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в ході судового розгляду, крім обставин зазначених у ст.. 194 КПК України, повинен встановити: чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; - чи наявні обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.
В судовому засіданні встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, неодноразово перевірялась під час вирішення питання слідчими суддями при обранні та продовженні строку запобіжного заходу.
Прокурором в судовому засіданні доведено, що: - заявлені при обранні запобіжних заходів ризики, передбачені ч.1,5 ст. 177 КПК України, не зменшилися, оскільки злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 є тяжким, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років, не має стійких соціальних зв`язків, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстроване місце проживання знаходиться за межами міста Миколаєва, що доводить наявність обставин які свідчать про існування ризику переховування від суду; до затримання не працював, не має постійного законного джерела доходів, раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, тому суд вважає обґрунтованим наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.
Доводи захисника ОСОБА_4 щодо можливості забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування домашнього арешту, суд оцінює критично, оскільки зареєстроване місце проживання обвинуваченого в с. Галіциново Вітовського району Миколаївської області наближене до адміністративного кордону з Херсонською областю, де згідно з офіційними повідомленнями Генерального штабу ЗСУ проходить зона активних бойових дій та вказане село майже щоденно перебуває під ворожими обстрілами, що свідчить про неможливість застосування домашнього арешту за вказаною адресою, через існування загрози для життя та здоров`я обвинуваченого.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на необхідність медичного лікування не можуть бути беззаперечною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки суду не надано медичних документів, які підтверджують неможливість утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору за станом здоров`я.
Крім того, відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого Наказом МОЗ України № 239/5/104 від 10.02.2012, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.
У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.
З наведеного вбачається, що за наявності скарг обвинуваченого на стан здоров`я, необхідності проведення медичного обстеження відповідним лікарем-фахівцем можливо у медичній частині СІЗО, а додаткове лабораторне обстеження та необхідне лікування у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, затвердженого МОЗ України.
З урахуванням відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який до затримання офіційно не працював, не має стійких соціальних зв`язків, оскільки не перебуває у зареєстрованому шлюбі, не має неповнолітніх дітей, обвинувачення його у вчиненні тяжкого злочину, а також того, що до завершення строку дії повідомлення від 08.06.2022 про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою судовий розгляд не може бути завершений, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, а ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, суд вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та вважає обґрунтованим і виправданим подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Керуючись ст.ст. 177, 331, 392, 393, 395 КПК України, суд

Ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 діб - до 18.09.2022 включно, з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.09.2020.
Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1