ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/259/22 Справа № 696/861/20 Категорія: ч.1 ст.119 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (присутнього в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (присутнього в режимі відеоконференції)

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні - начальника Кам`янського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка Черкаської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, утриманців не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 76 КК України, вирішено покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробацїї; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 вирішено не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задоволено повністю.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 17231 (сімнадцять тисяч двісті тридцять одну) грн. 42 коп.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 200000 (двісті тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на залучення експерта:

- висновок експерта № 2/1447 від 20 липня 2017 року за результатами проведення судово-біологічної експертизи (імунологічних досліджень) - 3123 (три тисячі сто двадцять три) грн. 12 коп.;

- висновок експерта № 10 від 11 червня 2020 року за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 60 коп.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , 10 травня 2017 року близько 23год. 10хв., перебуваючи по АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_12 , з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків для життя та здоров`я ОСОБА_12 , у вигляді його смерті, хоча повинен був і міг їх передбачити, умисно наніс один удар лівою рукою в ділянку правої скроневої кістки ОСОБА_12 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді перелому правої скроневої кістки із додатковими лініями променів, що ідуть по основі черепа, та ділянки забиття мозкової речовини на основі лівої скроневої частки головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №10 від 11 червня 2020 року мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя. Від вказаного удару ОСОБА_12 впав, ударившись при цьому потиличною частиною голови об тверду поверхню, заподіявши собі тілесних ушкоджень у вигляді двох переломів потиличної кістки зліва та вогнищ забиття мозкової речовини в обох лобних частках головного мозку, які сформувалися одномоментно, за рахунок цього ж виниклої помірно вираженої субдуральної гематоми по проекції лівої потиличної часток лівої півкулі головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №10 від 11 червня 2020 року мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, при цьому ОСОБА_7 не передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити. Від отриманих тілесних ушкоджень при падінні ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 помер у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.119 КК України, а саме: вбивство, вчинене через необережність.

Не погоджуючись з вироком суду, потерпіла ОСОБА_9 , прокурор у кримінальному провадженні - начальник Кам`янського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_11 та адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 вказує, що вирок суду першої інстанції є незаконним у частині призначення покарання через його м`якість у зв`язку з необґрунтованим застосуванням судом щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зокрема ст.ст. 50, 65 КК України, тому просить скасувати вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 18.02.2022 відносно ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання і ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі без застосування положень ст.75 КК України. В інший частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги потерпіла вказує, що районний суд лише формально послався у вироку на ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, в достатній мірі не врахував обставини його вчинення і характер злочинних дій, які призвели до втрати життя її сина.

Крім цього, судом, на думку потерпілої, помилково визнано пом`якшуючими такі обставини як з`явлення із зізнанням та щире каяття, оскільки обвинувачений тривалий час (більше 2-х років) переховувався від органу досудового розслідування і був оголошений у розшук. При цьому, будь-яких особистих і добровільних письмових чи усних повідомлень органу досудового розслідування про вчинений ним конкретного злочину ані до часу внесення відомостей до ЄРДР, ані до оголошення йому підозри, ним вчинено не було. При цьому, обвинувачений протягом усього часу судового розгляду не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з мотивами визначення щирого каяття.

Вважає, що звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку (та іще і не у максимальному розмірі) не відповідає принципам справедливості, індивідуалізації покарання та не сприятиме виправленню обвинуваченого й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, до яких він схильний з огляду на попереднє його засудження судом за вчинення умисного злочину проти здоров`я людини.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 18.02.2022 року відносно ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 119 КК України; дослідити дані, які характеризують особу обвинуваченого та постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 за ч. 1 ст.119 КК України й призначити покарання у вигляді 3 років обмеження волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та правильності кваліфікації його дій, прокурор вважає, що вказаний вирок є незаконним і підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушенню та особі засудженій внаслідок м`якості.

Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в повному обсязі не виконав вимоги ст. 370 КПК України, ст. ст. 50, 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та прийнявши рішення про можливість застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, прийшов до помилкового переконання, що звільнення від призначеного покарання з випробуванням буде необхідним та цілком достатнім для виправлення винного й попередження вчинення ним нових злочинів, не навівши достатніх обставин на обґрунтування свого рішення.

Так, під час розгляду справи судом залишено без уваги, що вчинений ОСОБА_7 злочин, належить до категорії нетяжких проти життя та здоров`я особи, що спричинило смерть потерпілого і має надзвичайно високий ступінь суспільної безпеки.

При цьому, обґрунтовуючи свій висновок про доцільність звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, судом не встановлено достатніх обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого.

Визнання ОСОБА_7 своєї вини під час досудового розслідування та судового розгляду під тиском зібраних у провадженні доказів не вказують на щире каяття та активне сприяння з боку обвинуваченого розкриттю кримінального правопорушення, а лише свідчать про усвідомлення ним невідворотних наслідків у вигляді понесення покарання за скоєне.

Також, вказує прокурор, судом залишено без уваги особу обвинуваченого, його спосіб життя, а при наданні оцінки даним, що характеризують особу обвинуваченого, судом не враховано, що ОСОБА_7 ніде не працює, раніше притягався до кримінальної відповідальності та був визнаний судом винним і відповідно вірогідність вчинення ним нових умисних злочинів зберігається. Крім того, обвинувачений будь-якої допомоги потерпілим протягом тривалого часу не надавав, а частково відшкодована ним шкода, перед судовими дебатами, явно непропорційна завданим ним збитків.

Крім того, судом не враховано, що після оголошення підозри обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час переховувався від органу досудового розслідування та був оголошений у розшук.

Також судом не прийнято до уваги думку потерпілої, яка просила призначити реальну міру покарання.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що зазначені судом підстави для застосування положень ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 119 КК України є загальними, не носять виключний та особливий характер не знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і особи винного і не дають підстав для звільнення засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 18.02.2022 року через порушення судом першої інстанції істотних вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Справу просив направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, в оскаржуваному вироку судом зазначено, що обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідності до ст. 67 КК України, є тяжкі наслідки, завдані злочином. Вважає, що в даному випадку застосування цієї норми є неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, оскільки наслідки у вигляді смерті (якщо це малось на увазі) повністю охоплюються диспозицією статті, за якою обвинувачується ОСОБА_7 .

Крім цього, адвокат вказав, що під час судового розгляду ним було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків досудового розслідування, адже досудове розслідування перевищувало встановлені кримінальним процесуальним законом строки. Однак суд невмотивовано відмовив у його задоволенні, як і не звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки, оскільки, ОСОБА_7 обвинувачується у вчинення вбивства з необережності та на його думку не є суспільно небезпечною особою.

Також захисник вказав, що суд при розгляді справи безпідставно застосував ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки під час судових дебатів стороною захисту було поставлено під сумнів наявність складу кримінального правопорушення, так як стороною обвинувачення не було надано доказів відсутності у ОСОБА_7 стану необхідної оборони або крайньої необхідності. За таких обставин, суд мав здійснити повний судовий розгляд, у тому числі допитати всіх свідків події. Зазначені обставини є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, суд першої інстанції, внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність виніс незаконне рішення, яке підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, доводи потерпілої ОСОБА_9 та її представника - адвоката ОСОБА_10 , щодо задоволення апеляційної скарги потерпілої, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та вказала, що вирок суду слід скасувати з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, з підстав порушення ч.3 ст. 349 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги судом першої інстанції не виконані.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, суд розглянув справу та зробив висновок щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що відповідно до даних, які містяться на технічному носії, суд не поставив на обговорення та не прийняв рішення про розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_14 в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Крім того, розглядаючи справу в скороченому судовому порядку, суд першої інстанції не роз`яснив наслідки передбачені ч.3 ст.349 КПК України.

За таких обставинах, суд першої інстанції в порушення вимог ч.3 ст.349 КПК України розглянув дане кримінальне провадження в спрощеному порядку.

Відповідно до вимог ст.409, 412 КПК України, істотні порушення КПК України є підставою для скасування судового рішення.

У зв`язку із скасуванням вироку суду, колегія суддів не входить в обговорення решти доводів апеляційних скарг щодо його незаконності, оскільки дані обставини повинні стати предметом дослідження під час нового розгляду справи.

При цьому, колегія суддів, вважає за необхідне звернути увагу, що під час нового судового розгляду суд першої інстанції зобов`язаний ретельно перевірити доводи всіх апеляційних скарг, в тому числі доводи про м`якість призначеного покарання.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування вироку суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду, в зв`язку з чим апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні - начальника Кам`янського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2022 року, стосовно ОСОБА_7 , скасувати.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 119 КК України призначити на новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді