Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/2492/2022 Головуючий в першій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 357/1254/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія справи: ст.ст. 537-539 КПК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2022 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
представника ДУ «Білоцерківська
виправна колонія (№ 35)» ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а тому, з урахуванням всіх складових провадження, прийшов до висновку, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання наразі є передчасним.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2022 року, постановити нову, якою застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року.
Обґрунтовуючи такі вимоги засуджений просить звернути увагу, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що за рішенням комісії установи, в порядку ст. 101 КВК України, він переведений з ділянки ресоалізації до ділянки соціальної реабілітації, як особа, що стає на шлях виправлення, де проживав на контрагентському об`єкті ПрАТ «Миронівська птахофабрика», що розташований за межами охороняємого об`єкта, поводить себе сумлінно, в його особистості відбулися процеси позитивних змін, які створили готовність до само скерованості та правослухняної поведінки у суспільстві.
З огляду на викладене, посилаючись на положення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, засуджений вважає, що існують всі підстави для застосування щодо нього положень ст. 81 КК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, думку представника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)», заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року засуджений за ч. 2 ст. 190, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
19 січня 2022 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із клопотанням (заявою) про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Суд першої інстанції при розгляді клопотання ретельно та належним чином перевірив доводи засудженого щодо наявності підстав, передбачених ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 та, проаналізувавши усі дані, дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги його не спростовують.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.
Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Таким чином, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Як встановлено матеріалами провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року за ч. 2 ст. 190, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
В місцях позбавлення волі засуджений відбуває покарання з 20 грудня 2018 року і станом на час звернення з клопотанням (заявою) до суду відбув 3/4 строку покарання.
За час перебування в Державних установах «Київський слідчий ізолятор», «Харківський слідчий ізолятор», «Темнівська виправна колонія № 100», «Бучанська виправна колонія № 85» ОСОБА_6 характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
Відбуваючи покарання з 02 жовтня 2019 року в ДУ «Білоцерківська виправна колонія № 35» ОСОБА_6 дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, за що у період з 27 жовтня 2020 року по 25 січня 2022 року отримав 4 заохочення, порушень не допускає, дисциплінарних стягнень не має; підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими; утримує в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, разом з тим характеризується посередньо, на підприємстві установи не працевлаштований, має слабкі соціальні зв`язки.
Окрім того, як встановлено з матеріалів провадження, 10 липня 2020 року ОСОБА_6 розглядався комісією установи щодо можливості застосування до нього норм ст. 101 КВК України, 08 вересня 2021 року щодо застосування норм ст. 82 КК України, а 27 січня 2022 року щодо застосування положень ст. 81 КК України, і в усіх випадках, за рішенням комісії установи, засудженому було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений має недостатній ступінь виправлення.
Апеляційні доводи засудженого про наявність підстав для задоволення його клопотання (заяви) про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, з огляду на характеризуючи дані, поведінку, ставленням до праці, наявність заохочень, визнання ним вини у вчиненому злочину, а також інші, наведені в апеляційній скарзі обставини, які хоча і свідчать про позитивну динаміку змін в особистості засудженого, однакне дають підстав вважати, що останній досяг оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення. До того ж, поведінка засудженого свідчить лише про виконання своїх обов`язків, передбачених ст.ст. 9, 107 КВК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення і умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання наразі є передчасним.
Отже, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4