Єдиний унікальний номер №943/1530/21
Провадження №1-кп/943/58/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року

Буський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 16.05.2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Підгірці Бродівського району Львівської області, розлученого, непрацюючого, особи з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрованого у селі Переволочна Буського (нині - Золочівського) району Львівської області, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимому, востаннє: вироком Трускавецького міськрайонного суду Львівської області від 01 жовтня 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненому від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік (покарання відбув,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів проти власності, зокрема 08.09.2010 року Буським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 15 - ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, 01.10.2017 року Трускавецьким міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення.
16 травня 2021 року, приблизно о 12 год. 00 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи на території церкви святих Апостолів Петра і Павла УПЦ, розташованої за адресою: м. Буськ, вул. 900-річчя Буська, 2 Золочівського району Львівської області, маючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів з метою особистого протиправного збагачення, достовірно знаючи та розуміючи, що майно перебуває у власності іншої особи і є чужим для нього, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, скориставшись вільним доступом до майна, повторно, таємно викрав велосипед торговельної марки «Агdis», моделі «Striker»», який був припаркований неподалік воріт території вказаного храму, належний ОСОБА_5 , чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на суму 2612,50 грн.
Таким чином, вищевказаними своїми протиправними діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім того, 17 травня 2021 року приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння і, знаходячись поблизу господарства ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , маючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів з метою особистого протиправного збагачення, достовірно знаючи та розуміючи, що майно перебуває у власності іншої особи і є чужим для нього, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, скориставшись вільним доступом до майна, повторно, таємно викрав велосипед торговельної марки «Агdis», моделі «Либідь», який знаходився на вулиці спертий до воріт господарства ОСОБА_6 , чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на суму 2250,00 грн.
Таким чином, вищевказаними своїми протиправними діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні йому інкримінованих кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердивши розуміння ним пред`явленого обвинувачення та не оспорив наведених в обвинувальному акті фактичних обставин, пояснивши, що він дійсно за вищевказаних фактичних обставин скоїв крадіжку велосипедів. Зокрема, 16.05.2021 року близько обіду він, ідучи дорогою, побачив на території храму спертий до дерева велосипед, який вирішив забрати та поїхав ним додому в АДРЕСА_2 , де раніше обвинувачений мешкав. Залишивши велосипед біля під`зду, він зайшов у квартиру. За півгодини до нього приїхали працівники поліції, які забрали його у місцевий райвідділ поліції, де обвинувачений визнав вказаний факт крадіжки велосипеда і, після написання відповідних пояснень, останній пішов додому. Крім того, ОСОБА_4 повідомив, що 17.05.2021 року близько 15 години він, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на АДРЕСА_2 , побачив залишений велосипед, яким він заволодів і поїхав додому в АДРЕСА_2 , де раніше обвинувачений мешкав. Згодом до нього додому прийшла потерпіла ОСОБА_6 і викликала на місце працівників поліції, які забрали його із потерпілою у місцевий райвідділ поліції, де вона забрала свій велосипед, а обвинувачений написав пояснення та повернувся додому. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд його суворо не карати, оскільки він є інвалідом, усвідомив вчинене та примирився із потерпілими.
Ураховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчинених злочинах визнав повністю, ним, як і іншими учасниками судового провадження (потерпілими) не оспорюються обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень доведена повністю. Відтак, суд вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вищевказаними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених ним діянь, які є нетяжкими злочинами (ч. 4 ст. 12 КК України), їх наслідки, особу обвинуваченого, який покарання відбув, судимість не погашена, не працює, є особою з інвалідністю ІІІ групи, усвідомив суспільну небезпеку вчинених ним злочинів, у вчиненому щиро розкаявся та активно спряв розкриттю кримінальних правопорушень, добровільно відшкодував заподіяну злочином шкоду, а потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не мають претензій до обвинуваченого, про що повідомили суд у своїх письмових заявах від 24.09.2021.
Відповідно до приписів частини другої і третьої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відтак, вирішуючи питання про обрання виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який в порядку п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України судимості не має, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 у відповідності до норми статті 66 КК України суд вважає: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, примирення винного із потерпілими, які не мають до нього будь-яких претензій матеріального чи морального характеру, а також наявність у ОСОБА_4 третьої групи інвалідності.
При цьому, суд вважає, що обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до норми статті 67 КК України, є: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Разом із тим, виходячи з принципів гуманізації та індивідуалізації покарання, судом враховується особа ОСОБА_4 , який в порядку п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України судимості не має, за місцем свого проживання характеризується позитивно, проживає сам, є особою з інвалідністю ІІІ групи та не працює, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, наявність чотирьох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та наявність двох обтяжуючих покарання обставин, а тому суд приходить до висновку про застосування покарання у виді позбавлення волі, оскільки виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому останнього слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені положеннями ст. 76 КК України, яке, на думку суду, буде справедливе, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судових товарознавчих експертиз у даному кримінальному провадженні на загальну суму 1 372,96 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави, що відповідає положенню ч. 2 ст. 124 КПК України.
Крім того, суд вважає, що скасуванню підлягають накладені арешти на майно, яке визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 17.05.2021 року в справі №943/922/21 (провадження №1-кс/943/149/21) та ухвалою слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 21.05.2021 року в справі №943/968/21 (провадження №1-кс/943/151/21), що відповідає положенню ч. 4 ст. 174 КПК України, у зв`язку з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.
Цивільний позов не заявлено.
Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 349, 368, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення цього вироку.
Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 17.05.2021 року в справі №943/922/21 (провадження №1-кс/943/149/21) та ухвалою слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 21.05.2021 року в справі №943/968/21 (провадження №1-кс/943/151/21), скасувати.
Речові докази:
- велосипед марки «Ардіс» червоно-чорного кольору, що знаходиться у камері схову речових доказів ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області (м. Буськ, вул. Київська, 3), - повернути потерпілому ОСОБА_5 ;
- велосипед марки «Ардіс-Либідь» сіро-вишневого кольору з серійним номером S907348040, що переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - повернути останній.
Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 1372,96 грн. (одна тисяча триста сімдесят дві гривні 96 копійок).
Копію цього вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. Б. Кос