Справа № 492/484/22
Провадження № 1-кп/513/80/22
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року Саратський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей Петропавлівської сільської ради Бідгород Дністровського району ОСОБА_8 ,

старшого інспектора ювенальної превенції відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізмаїл Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 01.05.2022 року, приблизно о 02:00 годині, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , побачив припаркований біля під`їзду мопед марки «YAMAHA JOG» моделі А-1, номер рами «SA36J139358», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 49 кубічних сантиметрів, який належить ОСОБА_4 .

Після чого, знаходячись поряд із вказаним мопедом, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з прямим умислом, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи що його дії носять незаконний і протиправний характер, таємно, шляхом вільного доступу, за допомогою власної фізичної сили, виштовхав вказаний мопед марки «YAMAHA JOG» з місця його зберігання, незаконно заволодів ним та перекотив у напрямку будинку АДРЕСА_3 , де заволодів ним та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду у сумі 19600 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиросердечно розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що претензій майнового характеру до неповнолітнього ОСОБА_5 не має, просить його не карати, вважає, що останній зробив для себе вірні висновки.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор, захисник, законний представник обвинуваченого, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, його законний представник правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд кваліфікує дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 289 КК України за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом.

Суд у відповідності з вимогами ст.65, 103 КК України враховує, що скоєне обвинуваченим неповнолітнім ОСОБА_5 є кримінальним проступком, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Отже, обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої злочином шкоди потерпілій, вчинення кримінального правопорушення в неповнолітньому віці. Крім наведеного, із врахуванням вимог чинного кримінального - процесуального закону, яким передбачено, що судом під час призначення неповнолітньому обвинуваченому покарання враховуються в силу вимог п.3 ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, з врахуванням конкретних обставини справи, суд враховує і інші обставини, які знижують ступінь суспільної небезпечності злочину, в тому числі примирення з потерпілою. Отже виходячи з означеного, суд як пом`якшуючи покарання обставини враховує те, що потерпіла ОСОБА_4 претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 , його законного представника, не має у зв`язку з відшкодуванням шкоди, вік останнього, за умовами його проживання, який має постійне місце проживання, має достатній рівень матеріально - побутових умов та виховується в неповній сім`ї, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках в наркологічному диспансері і психіатричній лікарні не перебуває; щире каяття в скоєному, запевнення суду про недопустимість в подальшому вчинення злочинів та має направлення до вищого військового навчального закладу для проходження вступних випробувань, а саме до вступу до кафедри військової підготовки Одеського державного екологічного університету.

В судовому засіданні захисником було заявлено клопотання про застосування відносно неповнолітнього обвинуваченого на підставі ст. 105 КК України примусових заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_5 під нагляд матері ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_5 , а також його законний представник ОСОБА_6 підтримали подане клопотання, просили таке задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні, вказуючи про наявність передбачених законом підстав, просив задовольнити подане захисником клопотання.

Представник ювенальної превенції- ОСОБА_9 та представник служби у справах неповнолітніх - ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення клопотання захисника. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України. Отже з врахуванням доводів заявленого клопотання, а також вимог закону, зокрема того, що перед ухваленням вироку суду необхідно обов`язково розглянути питання щодо наявності підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру. У разі обвинувачення неповнолітнього у скоєнні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості правильним вбачається застосовувати за наявності визначених законом умов примусові заходи виховного характеру. Положення ч.1 ст.497 КПК кореспондуються з ч.1 ст.97 КК України і суд при прийнятті рішення керується тільки ст.105 КК України.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", згідно із ч. 1 ст. 105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання. Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст.ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому.

Тобто, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Даний висновок також закріплений в правовій позиції викладеній в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 червня 2020 року (справа № 161/7253/18, провадження № 51-2615 км 19): щодо застосування положень ст. 105 КК, а саме звільнення неповнолітнього від покарання на підставі ст. 105 КК здійснюється без призначення неповнолітньому конкретного покарання, передбаченого санкцією статті закону України про кримінальну відповідальність, за якою його було визнано винуватим.

Відповідно до вимог ст.12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до не тяжких злочинів.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, пом`якшуючі вину обставини, відсутність обтяжуючих обставин, матеріали що характеризують особу обвинуваченого, думку учасників розгляду кримінального провадження щодо заявленого захисником клопотання, суд вважає, що на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням даних про особу обвинуваченого вважає необхідним застосувати до неповнолітнього обвинуваченого примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері до досягнення повноліття.

Цивільний позов не заявлено.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Долю речових доказів по даному провадженню слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 484-485,487,497 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати неповнолітнього ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та на підставі ч. 1 ст.105 КК України звільнити його від покарання, без визначення його виду і розміру.

На підставі ч. 2 ст. 105 КК України застосувати до неповновлітнього ОСОБА_5 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері, ОСОБА_6 , яка проживає разом з неповнолітнім обвинуваченим, за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Речові докази: мопед марки «YAMAHA JOG» моделі А-1, номер рами « НОМЕР_2 », реєстраційний номер НОМЕР_1 та запасні частини до нього, залишити потерпілій ОСОБА_4 .

Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1372.96 грн., а в разі неможливості сплати неповнолітнім обвинуваченим, стягнути їх з матері, ОСОБА_6 .

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Досудову доповідь призначену ухвалою суду від 29.08.2022 року відносно ОСОБА_5 , доручену начальнику Білгород-Дністровського районного сектору №1 філії Державна установа «Центр пробації» в Одеській області, не складати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана в Одеській апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1