11.10.2022
Справа № 331/3506/22
Провадження № 1-і/331/15/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 - в режимі відеоконфренції

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції із ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» клопотання прокурора Бердянської окружної прокуратури за матеріалами об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001500 від 20.11.2021 року та за № 0001308 від 29.12.2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Бердянської окружної прокуратури Запорізької області звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 діб, посилаючись на те, що в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 як Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, так і Томаківським районним судом Дніпропетровської області неодноразово продовжувалась дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурором зазначено про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, усвідомлюючи невідворотність покарання, останній може переховуватись від суду. Раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, у зв`язку з чим відбував покарання в місцях позбавлення волі, не має постійного джерела доходів, після направлення відносно нього обвинувального акту до суду, продовжив вчиняти умисні корисливі злочини майнового характеру, вчинив тяжкі злочини у період, коли судимість не була знята і не погашена, що дає підстави вважати, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність. Зазначені факти, на переконання прокурора, свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам, тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, оскільки ризики не зменшились, а підстави, за яких було обрано запобіжний захід не змінились.

В судовому засіданні прокурор вказане клопотання підтримав за викладеними вище мотивами та обґрунтуванням, наполягав на його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення заявленого прокурором клопотання, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор, нічим не підтверджені, обвинувачений не має наміру переховуватись від суду або вчиняти інші кримінальні правопорушення, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши клопотання прокурора, з`ясувавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан в Україні на 30 діб, період якого в подальшому був продовжений згідно зі змістом відповідних нормативних актів до 21 листопада 2022 року.
Розпорядженням голови Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14 вересня 2022 року було змінено територіальну підсудність судових справ Бердянського міськрайонного суду Запорізької області та визначено Жовтневому районному суду м. Запоріжжя.

З матеріалів, долучених до клопотання слідує, що в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України. На даний час кримінальне провадження не розглянуто, судовий розгляд триває, рішення по суті не прийнято.
Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15.08.2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, термін дії якої закінчується 13.10.2022 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду даного питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, вказавши крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні одного епізоду нетяжкого злочину та двох епізодів тяжких злочинів з метою отримання доходу незаконним шляхом, за який законом передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі. ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, після направлення відносно нього обвинувального акту до суду, продовжив вчиняти умисні злочини майнового характеру. Офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного та законного джерела доходу. Після звільнення з місць позбавлення продовжив злочинну діяльність, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень проти власності, у зв`язку з чим наявний ризик того, що перебуваючи на волі, він може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити злочинну діяльність з метою здобуття засобів для існування.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, дітей на утриманні не має, аналізуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, суд приймає до уваги, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що дає суду підстави вважати, що залишаючись на волі, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та невідворотність покарання за його вчинення в разі доведення вини, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання. Вказана позиція узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 не має місця реєстрації, проте фактично проживає в м. Бердянську Запорізької області, який тимчасово не контролюється українською владою, що може спонукати обвинуваченого до переховування саме на цій території.

За наявності існування двох очевидних ризиків, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти настанню встановлених ризиків.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання його під вартою, не зменшились.
Посилання сторони захисту щодо відсутності наміру переховуватись від суду або вчиняти інші кримінальні правопорушення не є безумовною підставою для відмови в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, ця обставина в даному випадку не може бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Тому в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити з наведених вище підстав у зв`язку з його необґрунтованістю.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема і запобіганню спробам переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 184, 199, 331, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 діб по 10 грудня 2022 року включно в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1