ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/937/22 Справа № 184/836/20 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень внесених до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000214 від 30 березня 2020 року та № 0000188 від 16 березня 2020 року, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_8 , прокурора Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Берислав, Бериславського району, Херсонської області, громадянки України, українки, освіта середня, заміжня, має двох малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
12 жовтня 2018 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який сплачено 17 жовтня 2018 року;
09 квітня 2019 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 79, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки;
21 травня 2019 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 79, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2019 року скасовано в частині призначення покарання; засуджена за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року - до відбуття 4 (чотири) роки позбавлення волі. На підставі ст. ст. 79, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки,
обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України та призначено їй покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн.; за ч. 2 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю ОСОБА_8 .
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю останньої.
На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано 6 (шість) місяців позбавлення волі, із невідбутої частини покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2019 року, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю останньої.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахується з дня набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування остаточно призначеного покарання, із розрахунку день за день, час застосування відносно неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 24 квітня 2020 року до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено раніше застосований у виді тримання під вартою.
Доля речових доказів та процесуальних витрат вирішена у відповідності до вимог закону.
За обставин встановлених судом першої інстанції, 29 березня 2020 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 знаходилася в кв. АДРЕСА_3 , куди її запросив раніше знайомий ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Перебуваючи у вищевказаній квартирі, у ОСОБА_8 виник кримінально протиправний намір на таємне викрадення майна з вказаної квартири, а саме - телевізора марки «TCL» чорного кольору з рідкокристалічним екраном, належного потерпілій ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Реалізуючи свій кримінально протиправний намір, ОСОБА_8 , знаходячись у вищевказаній квартирі, в цей же день та час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_12 знаходився на балконі та не бачив протиправних дій ОСОБА_8 , діючи умисно, таємно, повторно, протиправно, з корисливих спонукань, взяла у руки телевізор марки «TCL» чорного кольору з рідкокристалічним екраном, який належить ОСОБА_13 , після чого винесла його з вищевказаної квартири та зникла з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 завдала ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 1 786 гривень 00 копійок.
Крім того, ОСОБА_8 , маючи кримінально протиправний намір, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований» з метою його збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 2, 7, 12, 15 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" від 15 лютого 1995 року, якими встановлено правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, при невстановлених обставинах незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб «опій ацетильований», який зберігала за адресою проживання, а саме кв. АДРЕСА_4 з метою збуту.
22 квітня 2020 року в період часу з 19 год. 08 хв. до 19 год. 31 хв. співробітники Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, у відповідності до ст. 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», для доказу кримінально протиправної діяльності ОСОБА_8 , пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, на підставі постанови прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про проведення контролю за вчиненням кримінального правопорушення від 25 березня 2020 року, передали для придбання наркотичних засобів у ОСОБА_8 громадянину під вигаданим прізвищем ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 120 гривень.
ОСОБА_8 , реалізуючи свій кримінально протиправний намір, спрямований на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований», з метою особистого збагачення, 22 квітня 2020 року в період часу з 19 год. 08 хв. до 19 год. 20 хв., знаходячись в кв. АДРЕСА_4 , під час проведення оперативної закупки особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований», за 120 гривень незаконно збула громадянину під вигаданим прізвищем ОСОБА_14 одноразовий медичний шприц, вмістом якого була рідина коричневого кольору, масою 0,9512 г., котра, згідно висновку експерта № 19/104-8/2108 від 23 квітня 2020 року, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено «опій ацетильований», маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,0244 г.
Відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, «опій ацетильований» віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Крім того, ОСОБА_8 маючи кримінально протиправний намір, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів «опій ацетильований», «канабіс» та особливо небезпечної психотропної речовини «PVP» для особистого вживання без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 2, 7, 12, 15 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" від 15 лютого 1995 року, якими встановлено правовий режим обігу наркотичних засобів та психотропних речовин в Україні, при невстановлених обставинах незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб «опій ацетильований», «канабіс» та особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», які стала зберігати за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_4 без мети збуту.
23 квітня 2020 року в період часу з 19 год. 10 хв. до 22 год. 19 хв. співробітниками Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області під час проведеного на підставі ухвали слідчого судді обшуку кв. АДРЕСА_4 у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено:
- одноразовий медичний шприц до половини заповнений рідиною коричневого кольору масою 11,7596 г., яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 19/104-8/2146 від 30 квітня 2020 року (далі - висновок експерта) містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений «опій ацетильований», маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,3434 г.;
- одноразовий медичний шприц, в якому знаходяться залишки рідини коричневого кольору, в якій відповідно до висновку експерта міститься опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,0097 г.;
- одноразовий медичний шприц, об`ємом 2,5 мл, з голкою та ковпачком, який заповнений рідиною коричневого кольору масою 3,0849 г., яка відповідно до висновку експерта містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,0804 г.;
- три сліп пакети, в яких знаходиться кристалічна речовина білого кольору масами 0,0123 г., 0,0119 г. Та 0,2153 г., яка відповідно до висновку експерта містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якого складає 0,0085 г., 0,0084 г. та 0,1474 г.;
- три сліп пакети, в яких знаходиться суха подрібнена речовина рослинного походження, масами 6,1411 г., 2,3813 г., 4,5573 г., яка відповідно до висновку експерта, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено - канабіс, вага якого в перерахунку на висушену речовину відповідно становить 5,6068 г., 2,1598 г. Та 4,1244 г.
Відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ №770 від 06 травня 2000 року «опій ацетильований» та «канабіс» віднесені до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Відповідно до списку 2 таблиці 1 зазначеного Переліку «PVP» віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок першої інстанції про визнання ОСОБА_8 винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 307 КК України скасувати в цій частині. Провадження за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України щодо ОСОБА_8 закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що стороною обвинувачення не надано суду неоспорюваних і беззаперечних доказів скоєння ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 307 КК України.
Вказує на те, що ОСОБА_8 свою вину за епізодами крадіжки з квартири потерплої ОСОБА_13 та незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів не визнала.
Зазначає про те, що за епізодом крадіжки, допитана потерпіла не була присутня в квартирі під час вчинення злочину, а обставини знає зі слів її чоловіка.
Також вказує на те, що в протоколі огляду речей не міститься зазначення місця, де саме проводився огляд.
Крім того зазначає, що на диску з записом слідчого експерименту ОСОБА_8 навіть не заходила до квартири, де була вчинена крадіжка, про обставини злочину не розповідала, а лише знаходячись біля під`їзду будинку де живе потерпіла ОСОБА_13 , показала рукою в сторону балкону квартири потерпілої.
Вказує на те, що за епізодом обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України ніяких достовірних відомостей щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення цього злочину не здобуто, а її винуватість має характер припущень.
Зазначає про те, що з пояснень свідка ОСОБА_15 , який був допитаний в суді, не можна зробити висновку, що саме обвинувачена розповсюджує наркотичні засоби.
Вказує на те, що поняті присутні під час проведення оперативної закупки, вийшли з під`їзду будинку раніше ніж залегендована особа, а тому не могли спостерігати за усіма його діями.
Також зазначає про те, що відеозапис проведеної негласної слідчої дії з оперативної закупки наркотичного засобу, не може бути прийнятий до уваги як достатній доказ винуватості ОСОБА_8 , оскільки з відеозапису не видно, як обвинувачена передає залегендованій особі будь-які речі.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачена просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального кодексу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Зазначає про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутній журнал судового засідання та технічній носій інформації, на якому було зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції.
Зазначає, що ті покази які надали свідки, не доказують її вину в інкримінованому їй злочині, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України.
Вказує на те, що за епізодом обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України, в суді першої інстанції не було надано жодного доказу, який підтвердив би її винність.
Зазначає про те, що визнає вину в інкриміновану їй злочині передбаченому ч. 1 ст. 309 КК України.
Заперечує проти призначення їй більш суворого покарання.
В апеляційний скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю засудженої.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення меньш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_8 , у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією власність держави всього майна, яке є власністю останньої.
На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати 1 (один) рік позбавлення волі, із невідбутої частини покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2019 року, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю останньої.
В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що враховуючи наявність обтяжуючих обставин, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, негативні характеристики від сусідів, перебування на обліку у лікаря нарколога, численні затягування розгляду кримінального провадження, не визнання вини і заперечення очевидних доказів, досліджених в судовому засіданні, призначене ОСОБА_8 покарання майже в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті жодним чином не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також не достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачена підтримала вимоги своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги захисника, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Захисник обвинуваченої підтримала вимоги апеляційної скарги обвинуваченої та власну апеляційну скаргу, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

В судовому засіданні прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника.

Мотиви апеляційного суду.
У відповідності до ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
Доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що вона не вчиняла кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено фактичні обставини кримінального провадження на підставі досліджених та належно оцінених судом першої інстанції доказів.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.

Зокрема, такого висновку суд першої інстанції дійшов на підставі аналізу показань допитаних в судовому засіданні потерпілої та свідків, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

Так, доводи обвинуваченої та її захисника про те, що вона не вчиняла крадіжку, а покази свідків, які були надані суду, не підтверджують її винуватість спростовується наданими в судовому засіданні показами потерпілої ОСОБА_13 , яка пояснила, що з обвинуваченою вона не знайома, проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Квартира розташована на другому поверсі. У під`їзді був домофон. Чи працював домофон у той час у квартирі, не пам`ятає. У суботу, точного дня не пам`ятає, о 13.30 годині вона пішла з дому, двері залишилися відчиненими. Повернулася додому близько 19.00, двері у квартиру були відчинені. Помітила відсутність плазмового TV «TCL» чорного кольору, невеликого розміру. Напередодні вказаний телевізор знаходився в кімнаті, у робочому стані. Безладу в квартирі не було. Вона викликала поліцію. Чоловік, що був у стані легкого алкогольного сп`яніння, на її питання «Де телевізор?, відповів «Я не знаю». Пізніше, останній їй пояснив, що того дня він сидів біля під`їзду на лавці з друзями сина, потім він курив на балконі. В цей час дівчина, що перебувала на вулиці, попросилася зайти до квартири в туалет. Син прийшов додому на 10 хвилин раніше потерпілої. Разом з нею прийшов друг сина. Друг пішов додому після того, як виявили відсутність TV. Телевізор потерпілій повернули працівники поліції.

Крім того, допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 надав показання, що обвинувачену ОСОБА_8 бачив один раз під час подій. Потерпіла ОСОБА_13 є його дружиною. Навесні 2020 року зранку, прокинувшись, подивився телевізор, який був в його кімнаті. Ще один телевізор чорного кольору, тонкий, легкий, китайського виробництва, знаходився в іншій кімнаті, напередодні він його бачив на місці. Вдома нікого, крім нього, не було. Коли виходив з квартири, двері закрив на ключ. Пішов до 38-го магазину, розташованого по АДРЕСА_6 , де купив 100 грам горілки і пляшку пива. Повертаючись додому, помітив у дворі біля сусіднього під`їзду кількох чоловіків, в тому числі товариш його сина, та обвинувачену ОСОБА_8 . Посидів з ними, випив пляшку пива. Після чого пішов додому, зачинивши двері квартири на замок. Хвилин 20-30 дивився телевізор у своїй кімнаті. Потім пішов на балкон, що знаходиться у залі, яка є прохідною кімнатою. З балкону побачив, що компанія перемістилася на лавку, розташовану біля його під`їзду. ОСОБА_8 попросилася в туалет. Свідок відчинив двері і пішов на балкон докурювати сигарету, де знаходився близько восьми хвилин, розмовляв з хлопцями, що були на лавці. На той час їх було троє, дівчини не було. Як дівчина заходила до квартири не бачив, не чув коли виходила з квартири. Також не бачив, щоб вона поверталася на лавку. Лише бачив, як дівчина заходила у під`їзд. ОСОБА_12 стояв спиною до зали і не чув як виходила дівчина з його квартири. Коли повернувся з балкону, він не перевірив, де дівчина, і не заходив у кімнату, де був телевізор. Далі він пішов у свою кімнату дивитися свій телевізор. Двері не зачинив. Через дві години додому прийшла дружина ОСОБА_13 . Коли прийшов додому син, дружина повідомила про відсутність телевізора.

З показань свідка ОСОБА_16 , вбачається, що з обвинуваченою не знайомий. Проживає разом з батьками: ОСОБА_13 та ОСОБА_12 по АДРЕСА_5 . Навесні 2020 року зранку він поїхав у справах. Вдома лишилися батько та мати. Коли повернувся додому, двері квартири були відчинені. Батько був удома, але він його не бачив. Хвилин через 10-15 прийшла додому мама. Потім прийшов його друг, посиділи з другом близько 30-60 хвилин. Потім мама виявила відсутність телевізора. Напередодні вдома знаходився невеликий, неважкий плазмовий TV «TCL» чорного кольору, у робочому стані. Потерпіла розбудила батька, який у той час спав, і запитала «Де телевізор?». Батько нічого не пояснив, говорив, що сидів на лавці. Останній був у сильному алкогольному сп`янінні, стояв гойдаючись. Мама викликала поліцію.

Крім того, вина ОСОБА_8 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні підтверджується письмовими доказами по справі, детально проаналізованими і вказаними у вироку, які містяться в матеріалах провадження.

Доводи обвинуваченої про те, що її вина не була доведена, спростовуються заявою ОСОБА_8 від 21 квітня 2020 року, згідно якою вона добровільна віддала працівникам поліції телевізор (а. с. 30 т. 1).

Згідно з протоколом огляду від 21 квітня 2020 року, в присутності двох понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , за участю потерпілої ОСОБА_13 , огляду підлягав телевізор, який добровільно видала працівникам поліції обвинувачена ОСОБА_8 , а саме телевізор чорного кольору. Під час огляду потерпіла ОСОБА_13 впізнала зазначений телевізор (а. с. 31-33 т. 1).

Таким чином, що стосується зазначених судом доказів у їх сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає їх достатніми і приходить до висновку, що вину обвинуваченої ОСОБА_8 в інкримінованому їй злочині за ч. 2 ст. 185 КК України доведено поза розумним сумнівом.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відповідає доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні, та які суд поклав в основу обвинувального вироку, за вказаних у вироку обставин та кваліфікація її дій ґрунтується на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Отже, порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, колегією суддів не встановлено, та підстав для задоволення доводів обвинуваченої та її захисника, зазначених ними в апеляційних скаргах та під час апеляційного розгляду, не має.

Щодо тверджень захисника та обвинуваченої про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, слід зазначити наступне.

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у кримінально-караному діянні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України, зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст. 94 КПК.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, висновки суду про вчинення ОСОБА_8 дій, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за які її було засуджено, ґрунтуються на показаннях свідків, даних оперативної закупки у ОСОБА_8 наркотичних засобів, протоколах оглядів, висновках експертиз, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України посилався на наявні в матеріалах кримінального провадження та досліджені в ході судового провадження докази.

Відповідно до протоколу прийняття заяви від 16 березня 2020 року про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого ОСОБА_15 просить притягти до відповідальності ОСОБА_8 та її співмешканця, які за місцем свого проживання, систематично порушують громадський порядок та здійснюють збут наркотичних засобів (а. с. 13 т. 2).

Для перевірки зазначених в заяві фактів щодо збуту наркотичних засобів, прокурором було винесено постанову про проведення контролю за вчинення кримінального правопорушення у формі оперативної закупки від 25 березня 2020 року (а.с. 179-181 т. 2).

Ухвалою слідчого судді Дніпровського апеляційного суду від 26 березня 2020 року було надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових дій), а саме аудіо-, відеоконтроль особи відносно ОСОБА_8 за місцем вчинення протиправних дій (а.с. 188-189 т. 2).

Прокурором було надано доручення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 36 КПК України, відповідно до якого залегендованій особі ОСОБА_14 було доручено провести оперативну закупку особливо небезпечного наркотичного засобу «опію ацетильованого» у ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 190-192 т. 2).

Для проведення оперативної закупки особливо небезпечного наркотичного засобу «опію ацетильованого» залегендованій особі ОСОБА_14 було видано грошові кошти в розмірі 120 грн., які було оброблено препаратом Промінь 1, що підтверджується наявним в матеріалах кримінального провадження та дослідженим судом першої інстанції протоколом огляду предмету грошових коштів від 22 квітня 2020 року (а. с. 196-199 т. 2).

При цьому, перед проведенням оперативної закупки, залегендовану особу ОСОБА_14 в присутності понятих було оглянуто та встановлено відсутність в неї сторонніх предметів, що підтверджується протоколом огляду від 22 квітня 2020 року (а. с. 193-195 т. 2).

Після чого залегендованою особою ОСОБА_14 було проведено оперативну закупку 1 мл наркотичного засобу «опій ацетильований», та в присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , ОСОБА_14 було видано шприц з коричневою рідиною, що зафіксовано протоколом про результати контролю за вчинення кримінального правопорушення (а. с. 200-201 т. 2). Виданий залегендованою особою ОСОБА_14 співробітникам поліції, в присутності понятих, шприц з коричневою рідиною відповідно до висновку судового експерта № 19/104-8/2108 від 23 квітня 2020 року містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетельований .

Дані письмові докази, які були досліджені судом першої інстанції у встановленому законом порядку, повністю узгоджуються з показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 .

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надала покази, що вона проживає поряд з обвинуваченою ОСОБА_8 . Бачила раніше, як остання з квартири продавала наркотичні засоби, і не хоче, щоб перед під`їздом валялися шприци. Так, у квітні 2020 року залегендована особа ОСОБА_14 зустрілась з працівниками поліції, а також з понятими. Після чого її обшукали, залишили телефон, одягли камеру, надали гроші та роз`яснили їй як потрібно діяти. Після чого вона пішла до будинку ОСОБА_8 . Коли вона заходила у під`їзд будинку, де проживала обвинувачена, звідти виходило троє осіб, один на першому поверсі вживав наркотичні засоби. Вони повідомили їй, що у ОСОБА_8 є все, можна брати. Після чого вона піднялась на п`ятий поверх, а поняті залишились між четвертим і п`ятим поверхами, звідки могли її бачити. Потім вона постукала у двері, їй відчинила ОСОБА_8 . Залегендована особа ОСОБА_14 зазначила, що вона увійшла до коридору квартири, віддала гроші ОСОБА_8 , в сумі 120 грн., після чого остання винесла шприц з наркотичним засобом та віддала їй, який вона поклала у карман куртки. Після чого вийшла із квартири та показала жестом понятим, що все в порядку. Потім вона повернулась до працівників поліції, її обшукали та витягли наркотичній засіб при понятих.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_21 , які були надані в суді першої інстанції, при ньому перевірили одяг залегендованої особи ОСОБА_14 , передали гроші у сумі 120 грн. та одягнули камеру.

Так, відповідно до показів, свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що в квітні 2020 року її запросили бути понятою, залегендована особа ОСОБА_14 була олягнена у куртку-товстовку, при ній співробітники поліції передали кошти, у сумі 120 грн., залегендованій особі. Після чого, вони разом з іншим понятим пішли разом з залегендованою особою та чекали її у під`їзді між поверхами, та чітко бачила як залегендована особа зайшла та вийшла з квартири через деякий час. Коли повернулись, працівниками поліції був складений протокол та вона бачила, як закупник тримав у руці шприц, заповнений чимось темним.

Свідок ОСОБА_19 в суді першої інстанції пояснив, що у квітні 2020 року співробітники поліції попросили його бути понятим, при огляді залегендованої особи ОСОБА_14 нічого не було виявлено, а одяг на ній був темного кольору, потім одягнули на неї камеру та дали гроші, після чого залегендована особа ОСОБА_14 пішла на закупку. Коли прийшли до під`їзду, то зупинилися між четвертим і п`ятим поверхами та дивилися, як залегендована особа підійшла до дверей, а потім зайшла у квартиру. Після виходу з квартири, почали спускатися першими, а після того як повернулись до працівників поліції вони забрали у залегендованої особи шприц, який був заповнений чимось темним.

Вищезазначені докази у своїй сукупності є послідовними та повністю узгоджуються з іншими доказами, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання їх правдивими та такими, що повно та об`єктивно відображають обставини вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення.

Щодо доводів захисника ОСОБА_7 про те, що поняті вийшли з під`їзду раніше ніж залегендована особа, через що виникають сумніви, що виданий особою, яка проводила оперативну закупку, наркотичний засіб було придбано саме у ОСОБА_8 , є необґрунтованими та такими, що спростовуються показами свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , які зазначили про те, що після того як залегендована особа вийшла з квартира, вона показала їм жестом, що вийшло придбати наркотичній засіб, після чого вони почали спускатись, та першими вийшли з під`їзду, а тому апеляційній суд не може прийняти їх до уваги.

Таким чином, під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинувачену у зазначеному кримінальному правопорушенні. Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в достовірності цих показань свідків, вони є логічними, послідовними і узгодженими як між собою, так і з іншими письмовими доказами у провадженні.

Щодо доводів сторони захисту про те, що з пояснень свідка ОСОБА_15 , який був допитаний в суді, не можна зробити висновку, що саме обвинувачена розповсюджує наркотичні засоби, то слід зазначити наступне.

Як вбачається з пояснень наданих суду першої інстанції, свідок ОСОБА_15 зазначив, що обвинувачену ОСОБА_8 знає, живе поверхом нижче. Свідок бачив, що до обвинуваченої часто приходили різні особи, які схожі на наркоманів, бачив синці у них на руках. Чув як голосно стукають у її двері. Ходять одні і ті ж самі особи. Після цього залишалися використані шприци у поштових ящиках. ОСОБА_15 звертався з відповідною заявою до поліції про те, що ОСОБА_8 збуває наркотичні засоби. Також зазначав про те, що до поселення ОСОБА_8 шприців у під`їзді не було, та про те, що один раз була сварка між ним і обвинуваченою з цього приводу.

Так, апеляційній суд вважає, що ці пояснення повністю узгоджуються з пояснення свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , а також з письмовими доказами, які були предметом перевірки в судових засіданнях суду першої інстанції, а також такими, що з`ясовані з достатньою повнотою, а тому дані доводи не заслуговують на увагу, оскільки вони є безпідставними.

Щодо твердження захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , щодо того, що з відеозапису проведеної слідчої дії з оперативної закупки наркотичного засобу, не може бути прийнятий до уваги, як достатній доказ винуватості ОСОБА_8 , оскільки з відеозапису не видно, як саме обвинувачена передає залегендованій особі будь-які речі, слід зазначити наступне.

Так, з відеозапису, який було досліджено в суді першої інстанції, було встановлено, як обвинувачена ОСОБА_8 , отримала грошові кошти від залегендованої особи ОСОБА_14 , після чого ОСОБА_8 передала шприц з рідиною залегендованій особі.

Також слід зазначити про те, що відповідно до експертного висновку № 19/104-8/2146 від 30 квітня 2020 року надана на експертизу 27 квітня 2020 року рідина коричневого кольору, яку видала ОСОБА_8 під час проведення обшуку 23 квітня 2020 року за місцем свого мешкання, масами 11,7596 г., 0,0804 г., та рідина коричневого кольору, вилучена в ході проведення оперативної закупівлі у ОСОБА_8 22 квітня 2020 року, могли раніше мати спільне джерело походження, тобто є однорідні між собою. Пояснити таку однорідність в суді першої інстанції обвинувачена не змогла (а.с. 225-236 т. 2).

Тому колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 про те, що з відеозапису проведення слідчої дії з оперативної закупки наркотичного засобу не видно, як саме обвинувачена передає залегендованій особі будь-як речі, оскільки вони є необґрунтованими, невмотивованими та повністю спростовуються вищенаведеними доказами.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинувачену ОСОБА_8 у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання і закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Отже, порушень кримінального процесуального закону, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, колегією суддів не встановлено, та підстав для задоволення доводів захисника та обвинуваченої щодо недоведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, зазначених ними в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду, не має.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 про відсутність журналу судового засідання, повністю спростовується наявністю в матеріалах провадження записів аудіо та відео фіксацієї судового засідання та журналом судового засідання до цього запису (а. с. 209-210, т. 4), а тому колегія суддів ставиться до цих доводів критично.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, суд вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та її особі, за доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів виходить з того, що згідно з вимогами ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочин, відсутність обставини, які б пом`якшували покарання та наявність обтяжуючої обставини, а саме рецидив злочину; дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше неодноразово судима, зокрема за вчинення корисливих кримінальних правопорушень; вчинення нею нових кримінальних правопорушень під час іспитового строку, застосованого судом на підставі ст. 79 КК України за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2019 року, заміжня, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та фтизіатра не перебуває; перебуває на обліку в наркологічному відділенні м. Нікополь з приводу алкоголізму з 2017 року; має двох малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які на даний час знаходяться під опікою у іншої особи.
Враховуючи рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.
Тому, суд апеляційної інстанції погоджується з встановленими судом обставинами, які впливають на вид і розмір покарання, й вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 307 КК України, повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею злочину, його конкретним обставинам та наслідкам, особі обвинуваченої, яка є раніше судимою, що свідчить про небажання обвинуваченої стати на шлях виправлення, та саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобіганню скоєнню нових кримінальних правопорушень.
Отже, на переконання колегії суддів, суд обґрунтовано дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах її ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку, а тому призначене покарання за своїм видом і розміром слід вважати справедливим, та підстави для скасування вироку в частині призначеного покарання через м"якість, про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг у провадженні є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а вирок суду є законним, обґрунтованим, належним чином вмотивованим і справедливим та відповідає меті покарання.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_8 , прокурора Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року щодо обвинуваченої ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченою, яка тримається під вартою, в той самий строк, з моменту вручення їй копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4