ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 674/713/19

Провадження № 11-кп/4820/347/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 від 17.03.2020 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 30 квітня 2020 року, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 30 квітня 2020 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Новоросійськ, Краснодарського краю, Російської Федерації, жительку по АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з середньою спеціальною освітою, розлучену, офіційно не працюючу, в силу ст. 89 КК України не судиму, ідентифікаційний номер - фізичної особи платника податків НОМЕР_1
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і призначено їй покарання у виді десяти років шести місяців позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_8 рахувати з 30 квітня 2020 року, зараховано їй в строк відбуття покарання час її знаходження під вартою з 17 березня 2019 року по 29 квітня 2020 року (включно) в розрахунку, що відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону на 19.06.2017 року) один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20.03.2019 року, після набрання вироком законної сили - скасовано.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_8 , близько 14 год. 17 березня 2019 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в коридорі будинку по АДРЕСА_1 на ґрунті побутових відносин вступила у словесний конфлікт із своїм співмешканцем ОСОБА_9 на ґрунті особистих раптово виниклих неприязних відносин, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті останньому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 , та хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, умисно нанесла ОСОБА_9 кухонним ножем один цілеспрямований удар в область передньої поверхні грудної клітини, де знаходиться життєво-важливий орган людини - серце.
Внаслідок чого спричинила ОСОБА_9 , тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого сліпого поранення передньої поверхні грудної клітини з глибокою та поверхневою ранами по біля грудниній лінії справа між 4 та 5 міжребер`ям, з крововиливом в міжреберних м`язах в ділянці 4 і 5 міжребер`я та ушкодженням серцевої сорочки по правій поверхні в нижній третині та бокової поверхні правого шлуночка серця, що ускладнилось гемоперікардіумом (кровотечею в серцеву сорочку) 500 мл та гострою серцевою недостатністю, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечні для життя у момент заподіяння, від яких він помер.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 просить вирок змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.1 ст.115 КК України на ст.119 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на не максимальний строк. При цьому вказує, що судом необґрунтовано не прийняті до уваги пояснення ОСОБА_8 про те, що у неї не було умислу на вбивство свого співмешканця, а саме вбивство було вчинено з необережності. Крім того зазначає, що судом не враховано обставини, що пом`якшують покарання, а також думка потерпілого щодо призначення покарання, а також не враховано, що ОСОБА_8 раніше не судима, її стан здоров`я.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягаз з наступних підстав.

Відповідно дост.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно дост.94 цього ж Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, визнала частково та показала, що наміру вбивати свого співмешканця не мала.

Разом з тим вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого їй злочину підтверджується показами потерпілого та свідків:
- потерпілий ОСОБА_10 , в суді першої інстанції показав, що померлий ОСОБА_9 є його сином, проживали разом в тому числі і з обвинуваченою на одному господарстві по АДРЕСА_1 . На передодні близько 2 год. ночі до нього в кімнату увірвалась ОСОБА_8 і в нецензурній формі сказала йому перенести їй в окрему кімнату телевізор, на що він їй відповів, що ранком перенесе. Обвинувачена зловживала алкоголем, ранком, точного часу не пам`ятає, вийшов з кімнати йому на зустріч вибігла ОСОБА_8 і сказала йди забирай «його». Побачив в коридорі на колінах стояв син, тримаючись за груди сказав, що помирає і просив йому допомогти. Обвинувачена допомогла підняти сина і занести в кімнату, запитував ОСОБА_8 навіщо вона це зробила, на що отримав відповідь - ти наступний. На його прохання викликати швидку, ОСОБА_8 відмовилась та чинила йому перешкоди в наданні допомоги сину. За що ОСОБА_8 вдарила сина ножем, йому не відомо, була в стані алкогольного сп`яніння, роз`ярена. Коли прибули медики, яких він викликав особисто, побачив у сина на грудях діру з якої сочилась кров, від отриманої рани син помер в лікарні. Згодом прибула поліція і затримали ОСОБА_8 , при обранні міри покарання ОСОБА_8 покладається на думку суду;

- свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції показав, що 17.03.2019 року сусід ОСОБА_12 подзвонив йому і повідомив, що у ОСОБА_13 щось трапилось. Він близько 14 год.прибув до останніх, ОСОБА_9 лежав в батьковій кімнаті, біля нього знаходився батько та співмешканка. ОСОБА_8 вийшла з кімнати, ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_14 вдарила ОСОБА_15 ножем в груди, про свідчив поріз на светрі і сліди крові. Викликав швидку, потерпілий важко дихав. ОСОБА_8 нічого йому не пояснювала, хоча він її запитував. Автомобілем ОСОБА_12 привезли місцевого фельдшера, яка надала першу медичну допомогу потерпілому до приїзду швидкої. В коридорі на доріжці були сліди крові, потерпілого забрала працівники швидкої допомоги, а ОСОБА_8 працівники поліції.

Аналогічні показання в суді першої інстанції надав свідок ОСОБА_12 , окрім цього зазначив, що ОСОБА_8 на запитання працівників поліції повідомила, що під час сварки з ОСОБА_9 машинально вдарила його ножем, про що жаліє.
-свідок ОСОБА_16 в суді першої інстанції показав, що є сільським фельдшером, 17.03.2019 року йому зателефонували і повідомили про ножове поранення грудної клітки ОСОБА_9 , про що повідомив бригаду швидкої допомоги та направився до місця проживання потерпілого. Останній знаходився на ліжку у важкому стані, рана кровоточила, низький тиск, практично одночасно прибула бригада швидкої і госпіталізували ОСОБА_9 , якого він супроводжував до операційної палати. Зі слів потерпілого ОСОБА_9 між ним та ОСОБА_8 виник сімейний конфлікт, в суть якого він не вникав, в результаті якого отримав ножове поранення в області серця.

Крім того, об`єктивно вина обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджується дослідженими в ході судового слідства письмовими доказами, а саме:
- Витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування №0000092 про реєстрацію кримінального провадження від 17.03.2019 року за ч.1 ст. 121 КК України, що послужило підставою для збирання доказів по даному кримінальному провадженню (т.1 а.с. 173). Постановою слідчого СВ Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 17.03.2019 року ОСОБА_17 перекваліфіковано дії ОСОБА_8 за ч.1 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 115 КК України (т.1 а.с. 209), про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000092 (т.1 а.с. 210).
- Протоколом огляду місця події від 17.03.2019 року, згідно якого вбивство вчинено за місцем проживання обвинуваченої та потерпілого у будинку домогосподарства по АДРЕСА_1 в ході якого зафіксовано сліди та обстановку вчиненого кримінального правопорушення. Зокрема, виявлено та вилучено кухонний ніж, плями бурого кольору на доріжці у коридорі, на наволочці, підодіяльнику в приміщенні спальні ОСОБА_10 що підтверджується фототаблицею до протоколу огляду місця події. Зафіксована на місці події обстановка в сукупності з іншими доказами, доводять пряму причетність обвинуваченої до вказаної події (т.1 а.с. 175-197).

- Довідкою лікаря нарколога Дунаєвецької ЦРЛ № 64 від 17.03.2019 року проте, що ОСОБА_8 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.174).
- Протоколом огляду трупа ОСОБА_9 від 18.03.2019 року та фототаблицею до нього, в ході огляду виявлено рану в області лівої половини грудної клітки від ножового поранення (т.2 а.с.148-155).
- Протоколом затримання від 17.03.2019 року, підозрюваної ОСОБА_8 у вчиненні злочину, в ході затримання за участі її захисника, вказала, що розкаюється у вчиненому (т.1 а.с. 201-202).
- Протоколом огляду приміщення Дунаєвецької ЦРЛ від 18.03.2019 року вході якого виявлено та вилучено одяг потерпілого ОСОБА_9 в якому той був доставлений у лікувальний заклад, а саме: светр та штани зі слідами крові, що підтверджується фототаблицею доданою до протоколу (т.1 а.с. 211-219).
- Протоколом слідчого експерименту від 18.03.2019 року з підозрюваною ОСОБА_8 за участі її захисника, в ході якого обвинувачена добровільно без будь якого примусу показала, на місці, детально розповіла про обставини скоєння злочину, які не могли бути відомі раніше працівникам поліції, в т.ч. щодо механізму нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, розташування потерпілого під час конфлікту, який виник між ними 17.03.2019 року З доданого до протоколу диску відеозапису слідчої дії та переглянутого в суді, не встановлено факту будь-якого тиску на обвинувачену ОСОБА_8 , на думку суду обвинувачена чітко та послідовно показала, яким чином, в якому положенні, нанесла удар ножомпотерпілому (т.2 а.с. 32-34).

- Висновком судово-медичної експертизи №29 від 18.03.2019 року, згідно якого у гр. ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синців - по тильній поверхні правої кисті в області 3-го пальця - 1, по попередній поверхні лівого передпліччя в середній третині - 1, по задній поверхні лівого плеча в нижній третині - 2; одного садна по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, які могли утворитися від ударів тупим предметом з продовгуватою контактуючою поверхнею, яким могла бути дерев`яна палиця, біля 2-3 діб тому назад, від моменту проведення судово-медичної експертизи і по ступені тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т.2 а.с. 31)
- Висновками судово-імунологічної експертизи №74 від 28.03.2019 року, №73 від 03.04.2019 року,№ 75 від 03.04.2019 року, №76 від 03.04.2019 року, №100 від 03 квітня 2019 року, згідно якихвідповідно- кров підозрюваної ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, кров з трупа ОСОБА_9 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. На вирізу з підодіяльника, з доріжки, вилученого під час огляду місця події (об`єкт №1), (об`єкти №1-3), знайдена кров людини групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Отже, ця кров може належати особі (особам) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, втому числі і потерпілому ОСОБА_9 (т.1 а.с. 225; т.2 а.с. 38; 40-41;42-43; 44-45).
- Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 30 від 19.02.2020 року, за яким у потерпілого ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного проникаючого сліпого поранення передньої поверхні грудної клітки з раною по білягрудинній лінії справа між 4 та 5 міжребер`ям, з крововиливом в міжреберних м`язах в ділянці 4 і 5 міжребер`я та ушкодженням серцевої сорочки по правій поверхні в нижній третині та бокової поверхні правого шлуночка серця, що ускладнилось пораненням грудної клітки та під час оперативного втручання, наявність ушкодження серцевої сорочки та серця, можна говорити, що колото-різане проникаюче сліпе поранення передньої поверхні грудної клітини у ОСОБА_9 могло утворитись незадовго до госпіталізації його у вище вказаний лікувальний, тобто в термін не більше 6-12 годин до настання смерті.
- Висновком судово-медико криміналістичної експертизи №66 від 25 квітня 2019 року, згідно якого на клапті шкіри з передньої поверхні грудної клітки трупа ОСОБА_9 , виявлено поєднані між собою в одне ціле та умовно позначені №№1.,2. одне поверхневе (№1) і одне глибоке (№2) ушкодження (рани) шкіри, що утворились в послідовності, яка відповідає нумерації даних ушкоджень (ран) від дії травмуючого предмету або знаряддя, що ймовірно має на своїй контактній поверхні солі 3-х валентного заліза (т.1 а.с. 229-231).
- Висновком судово-медико криміналістичної експертизи № 65 від 25 квітня 2019 року, згідно якого на підставі результатів відповідної судово-медичної експертизи одного клаптя шкіри з передньої поверхні грудної клітки трупа ОСОБА_9 та одного господарського (кухонного) ножа заводського виготовлення, що був виявлений і вилучений 17.03.2019 року під час проведення огляду місця події в приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_1 , виявлено поєднані між собою в одне ціле та умовно позначені №№1., 2, одне поверхневе (№1) і одне глибоке (№2) ушкодження шкіри, з яких:- позначене №1 поверхневе (непроникаюче) ушкодження - є різаною раною, що могла утворитись від руху як гострого кінця (вістря), та і гострої ріжучої крайки леза якогось твердого плаского (з ймовірним вмістом солей 3-х валентного заліза) клинкового знаряддя чи предмету (ніж, бритва й тощо); - позначене №2 глибоке (проникаюче) ушкодження - є колото-різаною раною, яка могла утворитись лише після утворення позначеної №1 поверхневої різаної рани шкіри від дії твердого плаского (з ймовірним вмістом солей 3-х валентного заліза) однобічно гострого клинкового знаряддя , по типу ножа, що має тупий (вірогідно «П» подібний на поперечному перетині «обушок», гострий кінець (вістря) та одне лезо з гострою ріжучою крайкою.
- Висновком судово-психіатричної експерти №212 від 12.04.2019 року, згідно якого ОСОБА_8 потребує направлення на стаціонарну судово-психіатричну експертизу (т.2 а.с. 48-49).
- Висновком судово-психіатричної експерти № 235 від 24.04.2019 року відповідно до якого ОСОБА_8 на момент вчинення злочину могла усвідомлювати фактичний характер і суспільну небезпеку своїх дій, усвідомлює це й на теперішній час. На момент вчинення злочину могла керувати своїми діями, на момент вчинення злочину в стані тимчасового розладу психічної діяльності не знаходилася, хронічним психічним захворюванням, недоумством та іншим хворобливим станом психіки не страждала, не страждає таким і на теперішній час, застосування до неї примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с. 50-52), у зв`язку з чим суд вважає, що ОСОБА_8 на момент вчинення злочину, була осудною.
Суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, є вірною.

Доводи апеляційної скарги, про те що ОСОБА_8 не мала наміру вбивати свою співмешканця, а в емоційному стані через сімейний конфлікт випадково вдарила ножем, який був у неї в руках, потерпілого в груди, надавала медичну допомогу, але від отриманих тілесних ушкоджень, через відсутність належної медичної допомоги помер в лікарні, що свідчить про відсутність у її підзахисної умислу на вбивство, не грунтуються на матеріалах справи і досліджених у суді доказах.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вчинення злочину не було викликане протиправною поведінкою потерпілого, оскільки він не був конфліктною людиною, настання смерті ОСОБА_9 охоплювалось умислом ОСОБА_8 , адже будь-якої медичної допомоги після спричинених тілесного ушкодження вона не надала, на вимогу батька потерпілого викликати швидку медичну допомогу відмовилась та чинила ОСОБА_10 перешкоди під час надання ним сину медичної допомоги.

ОСОБА_8 спричинила ножове поранення в область грудної клітки, а після цього, вона не вжила жодних заходів для надання медичної допомоги потерпілому хоча мала змогу це зробити.

Викладене свідчить, що обвинувачена свідомо бажала смерті потерпілого, тому враховуючи усі обставин вчиненого діяння, локалізацію удару, який спричинений ножем, зокрема нанесення його в передню поверхню грудної клітки зліва де розміщено житєво важливі органи, дії ОСОБА_8 містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України - умисне вбивство.

Не заслуговують на увагу твердження про перебування обвинуваченої ОСОБА_8 в якомусь особливому емоційному стані під час конфлікту потерпілим, через який вона не звернула уваги на ніж в своїй руці та втрату здатності усвідомлювати свої дії або керувати ними, оскільки такі твердження спростовуються висновком судово-психіатричної експертизи.

Позбавляючи ОСОБА_9 життя, ОСОБА_8 усвідомлювала, що завдає ножове поранення в область передньої поверхні грудної клітки зліва де розміщено життєво важливі органи, чим досягла своє мети, позбавила життя ОСОБА_9 . Хоча смерть потерпілого наступила і не одразу, обраний спосіб позбавлення життя співмешканця, механізм вчинення цих дій вказують на бажання ОСОБА_8 позбавити в такий спосіб життя ОСОБА_9 .

З урахуванням викладеного підстав для перекваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 з ч.1 ст. 115 КК України на ст.119 КК України колегія суддів не вбачає.
В ході дослідження оскарженого вироку та матеріалів кримінального провадження, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_18 покарання, повністю дотримався вимог кримінального процесуального законодавства.
Частиною 1 Постанови № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України.
Згідно з положеннями ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій ОСОБА_8 покарання узгоджується з вимогами ст. ст. 50, 65 КК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень, передбачених ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи вид та строк покарання обвинуваченій, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Також, судом враховано, що ОСОБА_8 в силу ст. 89 КК України не судима, офіційно не працююча, стан її здоров`я, вчинила особливо тяжкий злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України, що свідчить, про її підвищену небезпечність для суспільства, за місцем реєстрації характеризується позитивно, на обліку лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, думку потерпілого.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, враховуючи викладене, колегія суддів не може погодитись з твердженням захисника в апеляційній скарзі та в апеляційному суді про призначення обвинуваченій судом явно несправедливого покарання внаслідок його суворості. Призначене судом покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Врахувавши вищевикладені обставини, суд першої інстанції призначив обвинуваченій покарання в виді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст.115 КК України, з визначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

В апеляційних скаргах містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому колегія суддів виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

На думку колегії суддів, у цьому провадженні надані відповіді на всі суттєві аргументи поданої апеляційної скарги.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування вироку суду, не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок ухвалений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :
Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 30 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді