У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.10.2022 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
Прокурор звернувся до суду з клопотанням , посилаючи на те, що До ВП№2 ХРУП№2 надійшла ухвала Фрунзенського суду м. Харкова, про те, що До ВП№2 ХРУП№2 надійшла ухвала Фрунзенського суду м. Харкова, про те, що невстановлена особа здійснила крадіжку кабелів лінію зв`язку.

За даним фактом слідчим відділенням відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000524 від 01.06.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального Кодексу України.

Було допитано в якості потерпілого, представника АТ «Укртелекома», в ході чого, останній повідомив, що було не однократно зафіксовано крадіжку кабелів лінію зв`язку.

В ході слідчих оперативно-розшукових дій було встановлено місце знаходження кабелів ліній зв`язку. Так, кабелів ліній зв`язку було виявлено за адресою:м. Харків, вул. Краснодарська буд.220В, у громадянина ОСОБА_4 , якому вказані кабелі продав раніше не знайомий йому чоловік, а саме ОСОБА_5 . Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 надав необхідну інформацію для розкриття даного злочину, та добровільно видав кабель працівникам поліції в кількості однієї штуки та довжиною 170 см.,а саме: написавши відповідну розписку.

Вилучений кабель оглянуто слідчим та визнано речовим доказам в кримінальному провадженні.

Оскільки майно, яке добровільно видано ОСОБА_4 , не належить йому, а викрадено у потерпілої особи, доцільно застосовувати порядок, передбачений ст. 64-2 КПК України, а вилучене майно вважати майном третіх осіб.

Згідно п. 4 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатньо підстав вважати, що вони одержанні внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вище перелічені в клопотанні речі мають доказове значення у кримінальному провадженні, є предметом злочинного посягання, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, мають значення для встановлення істини під час досудового розслідування та сприятимуть прийняттю відповідного процесуального рішення за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні. Необхідність накладення арешту на вищезазначені речі обумовлена подальшим призначенням відповідних судових експертиз, що сприятиме встановленню об`єктивної істини по справі.

Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ №1104 від 19.11.2012 19 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», речові докази, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій прохав клопотання задовольнити, та розглянути клопотання у його відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту, вказаного в клопотаннях сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягаює задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речові докази, виданні свідком ОСОБА_4 , а саме: кабель лінії зв`язку в кількості однієї штуки та довжиною 170 см

Визначити місцем зберігання даних речових доказів по кримінальному провадженню № 0000524 від 01.06.2022камеру схову речових доказів ВП№2 ХРУП№2 ГУНП в Харківській області або віддати потерпілому на відповідальне зберігання

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1