Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

31 травня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0005715 від 20.09.2018 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2021 року, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Невірків, Корецького району Рівненської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 с.т 125 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_8 залишено без розгляду.

За вироком суду ОСОБА_6 20 вересня 2018 року, приблизно о 10 год. 00 хв., перебуваючи на території господарства за адресою: м.Рівне, вул.Василя Стуса, 5, під час суперечки з ОСОБА_8 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків та використовуючи малозначний привід, умисно наніс останній два удари кистю правої руки в область лівого та правого передпліччя, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на незаконність, необгрунтованість вироку суду, невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважає, що суд безпідставно прийшов до висновку про наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Вказує на протиправність дій потерпілої ОСОБА_8 при обставинах, що мали місце 20 вересня 2018 року, та відповідність вимогам Закону його дій. Зазначає, що він знаходився в стані необхідної оборони від протиправних дій ОСОБА_8 , а тому був вправі захищатися, в тому числі, шляхом застосування фізичного впливу до останньої.

На думку обвинуваченого, в ході досудового та судового слідства не здобуто доказів отримання потерпілою легкого тілесного ушкодження саме внаслідок дій обвинуваченого.

Просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2021 року скасувати. Закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_8 в апеляційній скарзі покликається на незаконність вироку суду першої інстанції.

Зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 , не врахував того, що останній свідомо ухилявся від розгляду справи, злочин вчинено щодо особи похилого віку, те, що ОСОБА_6 притягався до адміністративної відповідальності, шкоди не відшкодував та вибачення не попросив, внаслідок чого прийнято незаконне та необґрунтоване рішення.

Просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2021 року відносно ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання. Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт до 200 год.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечили проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, потерпілу, її представника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечили проти задоволення апеляційної скраги обвинуваченого, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг і висловив думку про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 22 КПК встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Частиною 3 вказаної статті визначено, що під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Згідно з ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, суд, на думку колегії суддів, розглядаючи кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , повно, всебічно та об`єктивно встановив фактичні обставини провадження, детально дослідив та дав належну юридичну оцінку кожному доказу, що були надані стороною обвинувачення, з точки зору допустимості, достовірності і належності, а їх сукупність з точки зору достатності і взаємозв`язку, дослідив показання обвинуваченого, послідовні покази потерпілої і свідків, які узгоджуються між собою та повністю спростовують покази обвинуваченого щодо заперечення нанесення останнім потерпілій тілесних ушкоджень.

Крім того, суд прийшов до переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у нанесенні останнім потерпілій двох ударів кистю правої руки в область лівого і правого передпліччя, спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження, на підставі досліджених та перевірених на предмет допустимості і належності письмових доказів.

Такий висновок суду детально проаналізований і належним чином вмотивований у вироку, з чим погоджується і апеляційна інстанція.

Зокрема, як зазначено у вироку суду, з протоколу перегляду відеозапису від 22.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_6 о 09:49:09 наносить для ОСОБА_8 удар кистю правої долоні в напівзігнутому стані по її лівій руці, що узгоджується з заявою потерпілої про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , повідомленням про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) від 21.09.2018 року по факту спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень 20.09.2018 року за адресою АДРЕСА_2 , повідомленням КНП «Центральна міська лікарня» РМР від 01.11.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_8 20.09.2018 року звернулась у міський травмпункт та встановлено діагноз ? забій лівого передпліччя, даними висновку експерта №919 від 15.11.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 відмічений забій лівого передпліччя з наявністю підшкірної гематоми, яке могло утворитися 20.09.2018 року, даними висновку експерта №Д-168 від 13.03.2019 року та даними протоколу проведення слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки та обставин події від 26.11.2018 за участю потерпілої ОСОБА_8 .

За наведеного, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо незаконності та необґрунтованості вироку суду першої інстанції, та відсутності в його діях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються об`єктивно з`ясованими обставинами, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду і належно оціненими судом першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілої щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції при вирішенні питання про вид та міру покарання дотримано в повному обсязі вимоги ст. ст. 50, 65 КК України. Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який являється кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, де характеризуються позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Поряд з цим, в судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ствердив і підтвердив захисник, що в суді першої інстанції він (обвинувачений) надавав усну згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності, що підтримав і при апеляційному перегляді оскаржуваного вироку.

З огляду на викладене судом першої інстанції обгрунтовано звільнено обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з тим, що з дня вчинення обвинуваченим кримінального проступку (події мали місце 20.09.2018 року) на дату розгляду кримінального провадження по суті з винесенням оскаржуваного вироку минуло понад 2 роки та не встановлено обмежень для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених положеннями ч.2, 3, 5 ст. 49 КК України.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційних скаргах не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА :
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2021 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3