Справа № 464/1704/22
пр.№ 1-кс/464/511/22
У Х В А Л А
09 травня 2022 року слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

слідчий ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060) із забороною будь-яким особам, уповноваженим на внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в тому числі нотаріусам суб`єктам державної реєстрації прав та приватним і державним виконавцям, посадовим та службовим особам ДП Прозоро Продажі та його територіальним підрозділам вчиняти будь-які дії спрямовані на реалізацію вище вказаного нерухомого майна, а також вчиняти будь які дії з таким нерухомим майном чи його частинами до зняття арешту з даного майна. В обгрунтування клопотання покликається на те, що ним здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000367 від 03.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.05.2022 року у ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що невідомі особи, за попередньою змовою, підробили документи на квартиру АДРЕСА_1 , в результаті чого отримали право власності на вказану квартиру. З метою збереження речового доказу, а також можливістю відшкодування шкоди , завданої внаслідок кримінального правопорушення, уникнення подальшого незаконного відчуження даного житлового приміщення, а також вирішення питання по кримінальному провадженню є необхідність у накладенні арешту на вищезазначену квартиру, шляхом заборони розпоряджатися будь яким чином цим майном. Просить клопотання задоволити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, просить розглядати клопотання у його відсутності.
Вивчивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання про накладення арешту не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Судом встановлено, що відділом поліції №2 Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000367 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Крім того, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до вимог КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Із змісту клопотання слідчого вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених органом досудового розслідування та посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження. При цьому, зміст фактичних обставин зводиться до опису кредитних правовідносин ОСОБА_4 із банківськими установами, натомість не містить жодних відомостей про те на підставі яких даних орган досудового розслідування прийшов до висновку про вчинення підроблення і якого саме документу.

Відповідно до ч.3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження (арешт майна) не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.
Відповідно до змісту ст.358 КК України предметом злочину за цією нормою є підроблення офіційного документу, об`єктом злочину за ст. 358 КК України є встановлений законодавством порядок ведення, обігу і використання офіційних та деяких приватних документів, який забезпечує нормальну діяльність підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, а також прав і законних інтересів громадян, порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення, отже предметом і вказаного злочину є документ, а не об`єкт нерухомості.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З врахуванням викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки таке не містить достатніх даних щодо необхідності арешту майна, а тому таке не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 163, 167, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання слідчого відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1