Справа №577/1015/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/954/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2022 року, відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

До Конотопського міськрайонного суду Сумської області засуджений ОСОБА_7 звернувся із заявою про застосування до нього ст.81 КК України. Мотивуючи тим, що строк для застосування до нього ст.81 КК України відбув ще у 2020 р.; позов сплачувати потерпілим не має можливості без гідної заробітної плати в місцях позбавлення волі; доньці ОСОБА_9 , інваліду дитинства, не має можливості сплачувати аліменти; не може допомагати трьом інвалідам - бабі ОСОБА_10 , матері ОСОБА_11 та доньці ОСОБА_9 , які були на його утриманні до засудження; в установі характеризується нормально, пройшов тривалий строк з дня накладень на нього дисциплінарних стягнень; має хвороби, які неможливо вилікувати в місцях позбавлення волі, та може державі принести користь під час війни в Україні.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2022 року, засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні його клопотання. Своє рішення суд першої інстанції обгрунтував тим, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення

Не погодившись з таким рішення суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просить оскаржувану ухвалу скасувати, як незаконну, несправедливу, необгрунтовану, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання, застосувавши до нього ст.81 КК України та звільнити від подальшого відбування покарання умовно-достроково невідбутий термін покарання.

В обгрунтування своїх вимог, засуджений ОСОБА_7 вказує, що судове засідання першої інстанції проводилось односторонньо та неупереджено.

Зазначає, що на даний час позитивно характеризується, а та обставина, що він не працює обумовлена тим, що він є колишнім працівником МВС, тому в общій масі засуджених його життю та здоров`ю загрожує небезпека, адже таких, як він інші засуджені ненавидять.

Наголошує на тому, що раніше незаконно накладені дисциплінарні стягнення погашені за строком давності в порядку ч.7 ст.69 КК України, має три заохочення.

Апелянт зазначає, що має стійкі соціальні зв`язки, до вироку суду був зареєстрований та проживав разом із матір`ю, бабусею та неповнолітньою донькою, які мають інвалідність, має місце для постійного проживання, куди може повернутись після звільнення.

Наголошує на тому, що виплату по позову потерпілим та аліменти сплачувати не може, також, не може вилікувати хвороби, які створились за час відбування покарання.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої засудженим апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На переконання суду, «сумлінна поведінка» означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявність заохочень і відсутність стягнень; участь у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених. Така поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а й те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності у поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Як встановлено судом, вироком Білопільського районного суду Сумської обл. від 18.03.2016 р. ОСОБА_7 засуджений за ст.ст.121 ч.1, 122 ч. 1, 70 ч.1 КК України до 06 р. позбавлення волі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської обл. від 06.04.2021 р., згідно ст. 82 КК України, невідбуту частину покарання замінено на більш м`яке покарання у виді 01 року 08 місяців 22 днів обмеження волі.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської обл., згідно ст. 72 КК України, зараховано час перебування під вартою з 24.04.2021 р. по 23.06.2021 р.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 станом на 07.04.2022 р. відбув 05 років 05 місяців 09 днів строку покарання (а.с.24).

З 23.06.2021 р. відбуває покарання у ДУ КВЦ -130, в теперішній час характеризується позитивно.

Згідно довідки Конотопського ВЦ-130 засуджений має 03 заохочення та 05 стягнень, до праці на виробництві установи не залучається (а.с.26-30).

Крім того, колегією суддів встановлено, що рішенням комісії державної установи «Менська виправна колонія (№91)» від 30.12.2020 року засудженому відмовлено в застосуванні до нього статті 81 КК України як особі яка не довела свого виправлення.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що всі доводи засудженого ОСОБА_7 є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах - без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів звертає увагу, що поведінка засудженого ОСОБА_7 може свідчити лише про належне дотримання ним умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, тому наявність у засудженого трьох заохочень є недостатнім для оцінки ставлення до праці засудженого.

Суд першої інстанції належним чином, вмотивовано та обґрунтовано надав оцінку усім обставинам в їх сукупності і що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків та відсутність не погашених стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, що відповідає матеріалам справи і з чим погоджується колегія суддів.

Таким чином, судовий розгляд зазначеного клопотання було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2022 року якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього ст.81 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4