Справа № 461/588/22
Провадження № 1-кп/461/316/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.07.2022 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001329 від 05.07.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, Республіки Вірменії, громадянина Вірменії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має дитину, не працюючого, з середньою освітою, раніше судимого, востаннє 22.12.2021 Галицьким районним судом м.Львова, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 05.07.2021, приблизно о 04 год. 30 хв., перебуваючи на літній терасі ресторану «Атляс», який знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Ринок, буд.45, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, викрав зі столу мобільний телефон «Samsung А12», вартістю 4499 грн., який належить охоронцю даного закладу ОСОБА_6 , та незважаючи на те, що його дії були помічені потерпілим, який почав його переслідувати, утримуючи при собі викрадений телефон, втік з місця події. Всередині вказаного телефону знаходилась картка пам`яті micro SD «Kingston», вартістю 659 грн., на телефон був надягнутий чохол «Profit premium», вартістю 399 грн. та наклеєне захисне скло, вартістю 279 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), тобто у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини вчинення ним злочину, викладені у обвинувальному акті. Окрім того пояснив суду, що 05.07.2021 перебував на літній терасі ресторану «Атляс», який знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Ринок, буд.45, та викрав зі столу мобільний телефон «Samsung А12». У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій.
Захисник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подав заяву, у якій повідомив суд, що договір правової допомоги між ним та обвинуваченим розірвано, у зв`язку із неоплатною останнім наданих послуг.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що не бажає користуватися послугами захисника, буде представляти свої інтереси самостійно.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс повідомлення.
Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.186 КК України є правильною, оскільки останній вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Своєю чергою, наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, раніше судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, одружений, має дитину, з середньою освітою, не працюючий, а тому суд дійшов висновку, що достатнім покаранням обвинуваченому буде покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Крім того, судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м.Львова від 22.12.2021 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів Львівського апеляційного суду від 12.05.2022, вирок Галицького районного суду м.Львова від 22.12.2021 залишено без змін.
Згідно правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС від 01 червня 2020 року у справі №766/39/17 пр. № 51-8867кмо18 при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченне ч.1 ст.186 КК України, до постановлення вироку Галицького районного суду м.Львова від 22.12.2021, тому остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Галицького районного суду м.Львова від 22.12.2021.

Крім того, судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м.Львова від 16.09.2021 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Відтак, призначене покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 16.09.2021 у виді штрафу необхідно виконувати окремо.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з моменту застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 23.09.2021.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.12, 70, 72, 186 КК України. ст.ст. 328, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, призначеним вироком Галицького районного суду м.Львова від 22.12.2021.

Покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Галицького районного суду м.Львова від 16.09.2021 у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. - виконувати окремо.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 23.09.2021.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1