Справа № 947/5135/21
Провадження № 1-кс/947/6555/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000182 від 05.02.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000182, відомості про яке 05.02.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що приблизно у жовтні 2020 року, більш точні дата та час не встановлені, перебуваючи в м. Одесі, ОСОБА_5 та члени організованої ним злочинної групи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , невстановлені особи та ОСОБА_8 , який не входив до складу організованої злочинної групи, вступили у попередню змову, направлену на заволодіння чужим майном та правом на це майно шляхом обману, а саме: будівлями та спорудами загальною площею 345,9 кв.м., та земельною ділянкою площею 0,5642 га, за адресою: АДРЕСА_1 , які належали на праві приватної власності ОСОБА_9 за обставин, викладених письмово у клопотанні про арешт майна.

В рамках вказаного кримінального провадження 28.06.2022 року відносно ОСОБА_10 складне повідомлення про підозру у скоєнні злочинів передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 , ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, яке погоджено з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , але вручити його не представилось можливим у зв`язку з неявкою до слідчого.

Отже, стороною обвинувачення ОСОБА_10 підозрюється, зокрема серед іншого, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст.15, ч. 4 ст. 190 КК України, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Згідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 08.07.2022 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.07.2007 року зареєстрував шлюб з громадянкою Республіки Молдова ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до зібраних у ході досудового розслідування належних доказів, встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно інформаційної довідки № 304504001 від 08.07.2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 50,1 кв. метрів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Підставою для реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна став договір купівлі-продажу укладений від 07.10.2013 року, тобто право власності на нього набуто у період шлюбу ОСОБА_12 із ОСОБА_10 , а отже згідно статті 60 СК України він є спільною сумісною власністю подружжя та належить також і ОСОБА_10 .

Як встановлено, згідно висновку експерта комплексної судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 21-1302/1303 від 26.07.2021 ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 5642 кв.м., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , якою намагались заволодіти ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , станом на 11.02.2021 року становила 20.933.996,68 грн., у розрахунку вартості 1 м? земельної ділянки 3710,38 грн/кв.м., що становить особливо великий розмір.

ОСОБА_10 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та санкція статті якого передбачає конфіскацію майна.

У разі визнання ОСОБА_10 судом винним у вчиненні кримінальних правопорушень йому загрожує покарання, зокрема, у вигляді конфіскації майна.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, зокрема крім інших, за знаками злочину, передбаченого ч. 3 ст.15, ч. 4 ст. 190 КК України, санкцією якого може бути призначене покарання у виді конфіскації майна та у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , та приймаючи до уваги, що є достатні підстави вважати, що не накладення арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню та забезпеченню відшкодування завданих державі збитків, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна в рамках даного кримінального провадження.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, проте від слідчого надійшла до суду заява, в якій він вказав, що подане клопотання підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглянути у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У своєму клопотанні сторона обвинувачення, просить розгляд клопотання провести за відсутності власника майна, зважаючи на можливість вжиття неправомірних дій щодо майна до прийняття рішення судом.

Приймаючи до уваги клопотання сторони обвинувачення, враховуючи положення ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду клопотання за відсутності власника майна.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_10 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та санкція статті якого передбачає конфіскацію майна.

Слідчий суддя враховує, що санкція ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України передбачає, як додаткове покарання конфіскацію майна, при цьому з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 має у своєму користуванні квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 50,1 кв. метрів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка належить його дружині ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Підставою для реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна став договір купівлі-продажу укладений від 07.10.2013 року, тобто право власності на нього набуто у період шлюбу ОСОБА_12 із ОСОБА_10 , а отже згідно статті 60 СК України він є спільною сумісною власністю подружжя та належить також і ОСОБА_10 .
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що відносно вказаного у клопотанні об`єкту нерухомо майна, який знаходиться у користуванні та розпорядженні ОСОБА_10 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України в рамках кримінального провадження № 0000182 від 05.02.2021 року, наявна необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна із забороною відчуження, розпорядження та здійснення реєстраційних дій, в цілях забезпечення можливої подальшої конфіскації майна, як виду додаткового покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Критерії розумності та співмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), беручи до уваги розумність та співмірність арешту майна, а також його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак, таке клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000182 від 05.02.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та здійснення будь-яких реєстраційний дій на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 50,1 кв. метрів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та є дружиною підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її отримання до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1