Справа № 159/3099/22
Провадження № 1-кс/159/1505/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна
12 серпня 2022 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника

власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000683 від 09.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

Старшим слідчим ОСОБА_7 , за погодженням з процесуальним прокурором ОСОБА_3 , внесено до суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000683 від 09.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СВКовельського РУП ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000683 від 09.08.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.08.2022 року, близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_5 , рухаючись за кермом мотоцикла марки «Honda», без реєстраційного номерного знаку, в м. Ковелі по вул. Фестивальній, при переїзді перехрестя нерівнозначних доріг вулиць Я. Мудрого Фестивальна - Б.Хмельницького, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Mercedes-Benz C220», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі вул. Я. Мудрого та виконував поворот ліворуч на вулицю Б. Хмельницького, внаслідок чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів. В результаті зіткнення водій мотоциклу ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Органом досудового розслідування також встановлено, що автомобіль марки «Mercedes-Benz C220», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходиться у власності ОСОБА_4 , а мотоцикл марки «Honda», без реєстраційного номерного знаку, на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у користуванні ОСОБА_5 .

Враховуючи, що вищевказані транспортні засоби можуть бути використані, як доказ факту чи обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, п. 1, 2, 3 ч. 2, ч. 3 ст. 170КПК України, слідчий просив накласти арешт на вилучені транспортні засоби з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, викладених в ньому, та просила його задовольнити.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити в задоволені клопотання, оскільки винуватцем дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_5 , який внаслідок пригоди і отримав тілесні ушкодження та визнає свою вину у вчинення вказаної автопригоди. Будь-яких майнових, чи інших претензій потерпіла особа до ОСОБА_4 не має, а тому в даному випадку арешт майна є недоцільним, оскільки вказане кримінальне провадження підлягає закриттю.
Власник майна - ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого представника та підтвердив, що отримав відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та будь-яких претензій до ОСОБА_5 не має. Просив не накладати арешт на його автомобіль.
Власник майна - ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди є саме він, а тому відшкодував завдані внаслідок пригоди збитки. Крім цього зазначив, що внаслідок пригоди отримав тілесні ушкодження, однак звертатись до експертів з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не буде. Будь-яких претензій до іншого учасника пригоди не має. Просив не накладати арешт на мотоцикл.
Слідчий суддя, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по вказаних матеріалах, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Арештом майна, згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку, згідно із ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Так, з витягу з ЄРДР вбачається, що СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000683 від 09.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про визнання приєднання до матеріалів речових доказів від 10.08.2022 року, зазначений вище автомобіль марки «Mercedes-Benz C220», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та мотоцикл марки «Honda», без реєстраційного номерного знаку, які були вилучені під час проведення огляду місця події, визнано речовими доказами у даному кримінальному проваджені.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень ОСОБА_5 , останній є потерпілим внаслідок ДТП та вважає себе винним у цій пригоді.
За таких обставин, слідчим не надано достатніх та переконливих доказів того, що вказані транспортні засоби в подальшому будуть слугувати речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки особа, яка отримала тілесні ушкодження внаслідок пригоди, вважає себе винуватцем такої пригоди, до експертів з метою встановлення тяжкості отриманих тілесних ушкоджень звертатись не бажає, а відтак судової перспективи в кримінальному провадженні немає.

Таким чином, слідчим не доведено, що таке втручання у приватне життя та у приватну власність осіб є необхідним та співмірним із завданнями кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Безпосередньо під час розгляду клопотання ні прокурором, ні слідчим, на яких покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, не доведено правових підстав для накладення арешту на вищевказані транспортні засоби.

За таких обставин в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про арешт майна, - відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено, підписано та проголошено 17 серпня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1