Єдиний унікальний номер: 343/1698/22
Номер провадження: 1-кс/0343/301/22
У Х В А Л А
про арешт майна

13 жовтня 2022 року м. Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано - Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчої СВ відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Долинського відділу Калуської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000203 від 11.10.2022, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
слідча ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на: автомобіль марки "ЗИЛ", реєстраційний номер НОМЕР_1 та 8 (вісім) колод дерева породи "смерека", приблизною довжиною 6,2 м кожна. Також просить визначити місцем зберігання арештованого майна - територію відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано - Франківській області, що знаходиться за адресою м. Долина, вул. Яворницького, 8 Калуського району Івано Франківської області.
Клопотання про арешт майна обґрунтоване тим, що слідчим відділенням відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано - Франківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0000203 від 11.10.2022, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України.
Досудовим слідством встановлено, що 10.10.2022 до поліції надійшло анонімне повідомлення, про те, що поблизу с. Сенечів, в урочищі "Підрівний", в лісовому масиві, де проводить планову санітарну рубку ДП "Вигодське ЛГ", із верхнього складу, невідома особа здійснювала завантаження лісопродукції на автомобіль марки "ЗИЛ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак будучи виявленою - покинула місце події. В ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено вищевказаний автомобіль із завантаженою лісопродукцією, які постановою слідчої від 11.10.2022, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
З метою повного та об`єктивного встановлення всіх фактичних обставин вчинення злочину, збереження речових доказів, у ході досудового слідства виникла необхідність в накладені арешту на майно.
В судове засідання слідча ОСОБА_3 не з`явилась, подала заяву, в якій просить розгляд даного клопотання проводити без її участі. Також просить долучити до матеріалів клопотання фототаблицю (додаток до протоколу огляду місця події).
Користувач транспортного засобу марки "ЗИЛ", реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 та представник ДП "Вигодське ЛГ" в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись у встановленому законом порядку.
З листів слідчої ОСОБА_3 вбчається, що додатково повідомляючи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про дату, час та місце розгляду клопотання про арешт майна, останні зазначили, що не бажають бути присутніми при розгляді даного клопотання та просять проводити розгляд такого без їх участі.
Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи, що учасники судового провадження в судове засідання не прибули, в силу вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, приходжу висновку, про можливість розгляду клопотання без здійснення фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
Розглянувши заяви слідчої, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходжу переконання про часткове задоволення клопотання, виходячи з такого.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь - якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В судовому засіданні встановлено, що згідно із відповіддю начальника ТСЦ МВС №2642 ОСОБА_7 від 11.10.2022, автомобіль марки "ЗИЛ 130", зеленого кольору, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем с. Мошківці Калуського району Івано - Франківської області.
Слідчою ОСОБА_3 доведено, що вищевказане майно являється речовими доказами в кримінальному провадженні 0000203 від 11.10.2022, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, про що свідчить постанова про визнання майна речовими доказами від 11.10.2022. Майно, на яке слід накласти арешт, має значення для забезпечення доказів даного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою накладення арешту на майно, є забезпечення збереження речових доказів.
Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане вище майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Окрім цього, слідчею доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Виходячи з викладеного, приходжу висновку про часткове задоволення даного клопотання, оскільки арешт майна в даному випадку є необхідний для встановлення обставин у кримінальному провадженні та збереження речових доказів, що достатньою мірою відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Частиною 5 статті 173 КПК України встановлено вимоги до ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, серед яких немає вирішення питання про визначення місця зберігання речових доказів.

А тому, вимога щодо визначення місця зберігання арештованого майна задоволенню не підлягає, оскільки нормами чинного КПК України не передбачено можливості розгляду такого питання слідчим суддею.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 132, 167, 170-173, 309, 372, 392, 395 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
клопотання слідчої СВ відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_3 задовольнити частково.
Накласти арешт на: автомобіль марки "ЗИЛ", зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та 8 (вісім) колод дерева породи "смерека", довжиною 6,2 м кожна.
Позбавити права на відчуження, розпорядження та/або користування арештованим майном, особам, які наділені правами на вищевказані дії.
В решті вимог відмовити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчу СВ відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_3 .
Копію ухвали негайно вручити слідчій.
Ухвала може бути оскаржена до Івано - Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Долинського районного суду ОСОБА_1