Справа № 699/133/22
Номер провадження № 1-кп/699/86/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.22 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією кримінальне провадження № 0000018 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прутильці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , 29.12.2021, близько 20.00 год, перебуваючи в будинку потерпілої ОСОБА_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись у відсутності власника та сторонніх осіб, з поверхні стола у кімнаті, викрав банківську картку Акціонерного товариства «ОщадБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_4 . Банківська картка згідно з п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2. ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Він же, 29.12.2021 о 22.40 год., перебуваючи за адресою: вул. В.Чорновола, 8, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаський район, Черкаська область, використовуючи раніше викрадену банківську картку Акціонерного товариства «ОщадБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_4 , помістив цю картку до банкомата ПАТ КБ «ПриватБанк» та зняв грошові кошти з банківського рахунку НОМЕР_2 в розмірі 1450,00 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальні збитки на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд, керуючись приписами ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , допитом потерпілої ОСОБА_4 та дослідженням характеризуючих обвинуваченого матеріалів.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав пояснення, відповідно до яких він 29.12.2021 перебував в гостях у потерпілої ОСОБА_4 в її будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Біля 20.00 год. ОСОБА_4 вийшла з будинку, а він, скориставшись відсутністю інших осіб, викрав належну потерпілій банківську картку, яка лежала у вільному доступі на повернні стола у кімнаті. Поряд з карткою знаходився аркуш паперу, на якому був написаний пінкод до цієї банківської картки. Після викрадення картки обвинувачений будинок потерпілої покинув та у цей же день поїхав до м. Корсуня-Шевченківського з метою зняття коштів у банкоматі з цієї викраденої банківської картки. Усього з банківської картки ОСОБА_4 він зняв грошові кошти в розмірі 1450,00 грн, після чого банківську картку викинув, а грошами розпорядився на власний розсуд. Після вчинення вказаних правопорушень потерпілій відшкодував завдані збитки у повному обсязі. Обвинувачений повідомив суд, що він ніде офіційно не працює, постійної роботи не має. Свою вину в інкримінованих правопорушеннях визнає повністю, у вчиненому щиро кається, обіцяє в подальшому не вчиняти протиправних діянь, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що 29.12.2021 у неї в будинку за адресою: АДРЕСА_2 в гостях перебував обвинувачений ОСОБА_5 . Десь біля 20.00 год. вона виходила з будинку, а коли повернулася, то ОСОБА_5 вже не було. Пізно ввечері вона на свій телефонний номер отримала смс-повідомлення від банку, що з її банківської картки знято всі наявні там грошові кошти у розмірі 1450,00 грн. Оскільки напередодні потерпіла ходила в магазин, то банківська картка лежала у кімнаті на столі у загальнодоступному місці, а разом з карткою знаходився аркуш паперу з написаним на ньому пінкодом. Крім обвинуваченого ОСОБА_5 в будинку сторонніх осіб не було, тому потерпіла зробила висновок про те, що саме обвинувачений викрав належну їй банківську картку та зняв з неї готівкові кошти. Щодо даних обставин потерпіла звернулася з заявою до правоохоронних органів. Станом на час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 повністю відшкодував потерпілій завдані збитки. Претензій до обвинуваченого потерпіла не має, просить його суворо не карати.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Призначаючи покарання суд керується тим, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 при призначенні покарання суд ураховує, що обвинувачений в силу приписів ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально, офіційно не працевлаштований, щиро розкаявся у вчинені інкримінованих правопорушень. Ураховуючи суспільно-небезпечний характер вчинених правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт на строк сто годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді громадських робіт на строк сто годин.

Суд дійшов висновку, що саме такий захід впливу на обвинуваченого є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався та суд не вбачає підстав для його застосування.

Процесуальні витрати та речові докази в межах кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прутильці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України - визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт на строк сто годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді громадських робіт на строк сто годин.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувати.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1