Справа № 128/515/22
Провадження №11-кп/801/669/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01.06.2022, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, згідно положень ст. 81 КК України, в якій він просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбуття покарання та врахувати, що відбута ним частина покарання становить 13 років 6 місяців, повне визнання ним своєї вини і щире каяття, переведення його з колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки, працевлаштування, наявність 8 заохочень, відсутність порушень, також він бажає стати на захист своєї держави.

Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вирішив відмовити у задоволенні заяви, оскільки ОСОБА_6 раніше був засуджений за вчинення умисних, в тому числі корисливих злочинів, звільнявся умовно-достроково, після чого належних висновків не зробив та знову вчинив умисні злочини, в тому числі корисливий злочин та злочин проти життя та здоров`я особи. Тобто застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання не сприяло процесу виправлення та відмови від протиправної поведінки в подальшому. Суд вважає, що сам факт належної поведінки протягом останнього часу під час відбування покарання не є безумовною передумовою умовно-дострокового звільнення.
Крім того, суд врахував позицію адміністрації ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)», комісія якої відмовила ОСОБА_6 в застосуванні ст. 82 КК України та в застосуванні ст. 81 КК України, та її позиція на даний час не змінилася.
Також засуджений ОСОБА_6 , відбуваючи покарання з 14.01.2012 та будучи працевлаштованим в установі, до даного часу, тобто за більш ніж 10 років, взагалі не відшкодував збитки, завдані вчиненим кримінальними правопорушеннями, та судові витрати, при цьому бажання щодо їх добровільного відшкодування не висловлював.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання, оскільки ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненому злочині і щиро розкаявся, працює, режим утримання не порушує, був переведений з максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки, як особа яка стає на шлях виправлення, одружений, має 9 заохочень, отримав додаткову освіту і робітничу професію, закінчив ПТУ, що свідчить про його виправлення та можливість застосування ст. 81 КК України.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з мотивів, наведених в ній та просять застосувати ст. 81 КК України, а також засуджений зазначив, що має військову спеціальність, а тому здатний стати на захист Батьківщини у війні з рф, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оскільки засуджений ОСОБА_6 відбуваючи покарання ще не довів своє виправлення, а тому погоджується з доводами суду щодо відмови у задоволенні клопотання, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як вбачається із ухвали суду, суд першої інстанції належним чином проаналізував процес виправлення ОСОБА_6 під час відбування покарання, що на певному етапі стало приводом для переведення засудженого з максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки та виникненню інших позитивних змін, зазначених ОСОБА_6 в апеляційній скарзі.

Разом з тим, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, останні рази:
- 22.02.2007 Замостянським районним судом міста Вінниці за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 06.08.2008 на 1 рік 2 місяці 16 днів;
- 26.11.2012 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Таким чином ОСОБА_6 , будучи звільненим умовно-достроково за попереднім вироком, належних для себе висновків не зробив та знову вчинив умисні корисливі злочини, в тому числі проти життя та здоров`я особи, що свідчить про його кримінальну спрямованість та суспільну небезпеку під час перебування на волі.

Також в апеляційному суді не спростовано, що засуджений ОСОБА_6 , маючи можливість працювати та отримувати зарплату, не вжив жодних заходів для добровільного відшкодування збитків, завданих вчиненими кримінальними правопорушеннями, та по відшкодуванню судових витрат.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Прийняття судом рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Апеляційний суд також бере до уваги, що значний термін засудженому було зараховано на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Враховуючи наведене, на думку апеляційного суду процес виправлення засудженого ще триває, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про передчасність задоволення заяви ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, так як це буде суперечити меті покарання.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 419, 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01.06.2022 про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4