Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/413/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2022 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2022 року, якою стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жакчик, Голованівського району Кіровоградської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, працюючого робітником ТОВ «Агро-ритм», маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування тобто до 23 год. 20 хв. 13.10.2022 року, без визначення розміру застави.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2022 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування тобто до 23 год. 20 хв. 13.10.2022 року, без визначення розміру застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 повідомлено про підозру у тому, що 12.06.2022 близько 20:25 год. на лівому березі ставка у межах с. Жакчик, Голованівського району, Кіровоградської області, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник конфлікт через ревнощі. В цей же момент у ОСОБА_9 , з особистих неприязних мотивів виник злочинний умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 .

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_9 взяв із власного автомобіля ВАЗ 2109 ніж довжиною леза близько 10 см, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи намір на протиправне заподіяння смерті іншій людині та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті, утримуючи ніж в правій руці почав наближуватись до ОСОБА_10 , який намагаючись захиститись від нападу, почав втікати.

Однак ОСОБА_9 , маючи намір на умисне позбавлення життя ОСОБА_10 наздогнав його, та обравши достатню відстань не більше одного метра, стоячи навпроти один одного, зі значною силою наніс один удар ножем в живіт потерпілого, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням великого сальника, які є тяжкими тілесними ушкодженнями як небезпечними у момент заподіяння.

Свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_10 , ОСОБА_9 не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, та не вчинив усіх дій, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, оскільки був зупинений свідком ОСОБА_11 , який втрутився та припинив протиправні дії ОСОБА_9 , викликавши невідкладно «швидку допомогу», якою доставлено потерпілого до КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської лікарні, де надано медичну реанімаційну допомогу.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, оскільки і на даний час продовжують існувати ризики того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному провадженні, які проживають в одному населеному пункті з підозрюваним, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, тобто вводити слідство в оману, та може виїхати за межі України, тобто слідчим та прокурором в судовому засіданні зазначено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які раніш були підставою для обрання ОСОБА_9 міри запобіжного заходу утримання під вартою, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіганням ризикам зазначеним у клопотанні, які слідчий суддя вважає актуальними і на даний момент.

В апеляційній скарзі захисники адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили скасувати ухвалу слідчого судді та обрати ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту.

Свої вимоги обґрунтували тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, необгрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України. Кваліфікація дій ОСОБА_9 не відповідає фактичним обставинам. В матеріалах кримінального провадження немає доказів, які свідчать про вчинення підозрюваного, кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ст.15, ч1. ст. 115 КК України. Слідчий суддя формально підійшов до вимоги закону про наявність саме обгрунтованої підозри як однієї з обов`язкових умов застосування запобіжного заходу, що також свідчить про однобічність судового процесу. Ризики передбачені ст. 177 КПК України не доведені. У клопотанні слідчого, так і в оскаржуваній ухвалі слідчого судді перелік ризиків передбачених п.1-4 ч.1 ст.177 КПК України, які нібито продовжують існувати, жодними доказами не підтверджені і ґрунтуються на припущеннях, тобто ризики зазначені формально. Підозрюваний раніше не судимий, має позитивну характеристику, батьків похилого віку, четверо неповнолітніх дітей, які перебувають на його утримані, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, постійне місце роботи, а тому доцільно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, це б надало змогу ОСОБА_9 працювати утримувати дітей та батьків та бути корисним державі. Сторона захисту вважає, що підозрюваний ОСОБА_9 не буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, ймовірність тиску на свідків зі сторони підозрюваного відсутня, оскільки вони підтверджують невинуватість ОСОБА_9 , у підозрюваного немає реальної можливості чи бажання спотворювати чи знищувати докази, потерпілий помер, загрози кримінальному провадженню немає ніякої. Крім того, в даній справі до прийняття рішення у справі можливо застосувати до підозрюваного запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою - у вигляді застави, а у разі якщо суд не вбачає можливим то застосувати нічний домашній арешт до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23:00 години до 06:00 години. Також, сторона захисту вважає, що суд не навів в ухвалі достатніх даних які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та відповідно, не обгрунтував належним чином наявність обставин продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, яка просила відмовити в апеляційній скарзі захисників, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Повідомлення про підозру було вручено підозрюваному 13 червня 2022 року.

Ухвалою слідчого судді Гайворонського районного суду ОСОБА_1 від 09.08.2022 строком на 60 днів, тобто до 23.20 год. 13.09.2022, в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що злочин, в якому особі пред`явлено повідомлення про підозру є особливо тяжким, за який передбачено кримінальне покарання виключно у виді позбавлення волі від 7 до 15 років.

Крім того слід зазначити, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 12.06.2022 в період часу з 12.10 по 13.05 год. в с. Жакчик, Голованівського району, Кіровоградської області, на лівому березі ставка; протоколом огляду місця події від 13.06.2022 в період часу з 06.15 години по 07.30 годину в м. Гайворон по вул. Чкалова, Голованівського району, Кіровоградської області; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_19 ; повідомленням про підозру ОСОБА_9 від 13.06.2022 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 13.06.2022; проведенням слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_9 ; висновком проведення судово-медичної експертизи №62 від 14.06.2022; висновком проведення судово-психіатричної експертизи №198 від 05.07.2022; іншими матеріалами в їх сукупності.

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати і на даний час, а саме п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме у скоєнні незакінченого замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років;

п. 2 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та які на даний час не встановлені органом досудового розслідування так як на даний час ще проводяться слідчі дії спрямовані на здобуття доказів, встановлення місця знаходження знаряддя вчинення злочину, які мають значення для даного кримінального провадження, встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визначення його винуватим. Оскільки свідок ОСОБА_11 , та потерпілий ОСОБА_10 , надали покази, які доводять причетність підозрюваного ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, водночас вказані особи проживають в одному населеному пункті з підозрюваним, з якими останній особисто знайомий, тому наявні достатні дані вважати, що ОСОБА_9 може здійснювати на них тиск та залякування з метою відмови від підтвердження наданих показів в суді або їх зміни; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто вводити слідство в оману, ухилятись від викликів слідчого, прокурора та суду.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував, що ОСОБА_9 підозрюється у незакінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тому відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав до визначення застави у кримінальному провадженні не встановлено на даному етапі досудового розслідування.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що підозра та ризики зазначені в клопотанні, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки обґрунтованість підозри підтверджується дослідженими доказами по справі, а ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що належна поведінка ОСОБА_9 на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення.

За таких підстав, апеляційна скарга захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування тобто до 23 год. 20 хв. 13.10.2022 року, без визначення розміру застави залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)