Справа № 442/7362/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/793/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 442/7362/18 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: на АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 липня 2021 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, і йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироківшляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.05.2018, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 місяців позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 16.08.2018 приблизно о 04 год. 00 хв., за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, через металеву огорожу проник на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , звідки таємно, повторно намагався викрасти майно потерпілого, а саме: три металеві труби діаметром 55 мм., довжиною по 2,5 м., чотири труби діаметром 30 мм., довжиною по 1,5 м., два прути арматури діаметром 10 мм., довжиною по 2 м., один прут арматури діаметром 14 мм., довжиною 4 м., два прути арматури діаметром 16 мм., довжиною по 1,5 м., два металевих кутника 50 мм, довжиною по 2 м., три кутника 40 мм, довжиною по 1,5 м. на суму 318 грн. та повітряний компресор «Космос - моделі 24236» ємністю 50 л., вартістю 1500 грн, а всього намагався викрасти майно на загальну суму 1818 гривень, однак виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були викриті потерпілим ОСОБА_9 та його сином ОСОБА_10 .
На вирок суду захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, у якій просить вироку суду скасувати, а кримінальне провадження закрити за недоведеністю вини поза розумним сумнівом.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник покликається на те, що показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , є показанням з чужих слів, а самі свідки не були очевидцями скоєннякримінального правопорушення.
При цьому, усі вищеперелічені свідки зазначили, що безпосередньо не бачили ОСОБА_5 на подвір`ї потерпілого ОСОБА_9 , а виявили його за межами будинковолодіння.

Зазначає, що до протоколу огляду місця події від 16.08.2018 та протоколу огляду від 23.08.2018 не долучені додатки. Вказує, що майно вилучене через сім днів після події злочину у присутності інших понятих.
Звертає увагу, що органом досудового розслідування не проведено, ані дактилоскопічної, ані трасологічної експертиз для ідентифікації особи за слідами її рук та відбитків слідів взуття, які залишені на місці події.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу захисника без змін обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисник слід залишити без задоволення з таких підстав.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Такий висновок підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку із розкриттям їх змісту, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також письмовими доказами: протоколом огляду місця події від 16.08ю2018, протоколом огляду від 23.08.2018, постановою від 23.08.2018 про визнання предметів речовими доказами, довідкою спеціалізованого підприємства ТзОВ «Компанія Дністер» та довідкою експерта-оцінювача від 03.09.2018 щодо вартості викраденого майна
Суд першої інстанції, обґрунтовуючи викладені у вироку висновки, покликався на безпосередньо досліджені ним у судовому засіданні докази, дав їм оцінку як належним і допустимим доказам і які в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення.
Кримінально протиправні дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, й неправильного застосування кримінального закону допущено не було.
Наведене спростовує доводи апеляційної скарги захисника про недостатність доказів для визнання винуватості обвинуваченого.
Колегія суддів не погоджується з твердженнями захисника про те, що показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 є показаннями з чужих слів, а тому такі слід визнати недопустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 є працівниками поліції, які прибули за викликом на місце вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні свідки повідомляли виключно ті факти та обставини, очевидцями яких вони були безпосередньо, на які суд і послався у своєму рішенні. Тому через призму кримінального процесуального закону їх показання не є показаннями з чужих слів.

Частина 7 ст. 97 КПК передбачає, що у будь-якому разі не можуть бути визнані

допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим,

прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

Як встановлено вироком суду, вищезазначені свідки були учасниками подій,

вони не давали в судовому засіданні свідчень стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

З огляду на це підстав визнавати такі свідчення недопустимими доказами колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів захисника ОСОБА_8 про наявні порушення при складанні протоколів огляду місця події, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, огляд місця події проводився з участю потерпілого ОСОБА_9 та двох понятих, а слідчим під час складання протоколів від 16.08.2018 та 23.08.2018 дотримано законодавчих вимог щодо змісту протоколів, встановлених ст. 104 КПК України.
Також, на думку апеляційного суду, відсутні підстави для визнання недопустимими доказами протоколи огляду місця події від 16.08.2018 та 23.08.2018, оскільки такі складені відповідно до вимог ст. 104 КПК України за участі потерпілого та понятих.

Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його характер та суспільну небезпеку; особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, та дійшов висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у вигляді тримання під вартою та зазначив, що виправлення ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 вчинив в період іспитового строку за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.05.2018, судом за сукупністю вироківшляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.05.2018, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 місяців позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, апеляційні скарги не містять правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає їх необґрунтованими.
Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_15