Провадження № 1-кс/947/6307/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.07.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засідання в м. Одесі клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження №0000026 від 02.02.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м.Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2019 року на автомобіль марки HYUNDAI, модель TUCSON, 2017 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - легковий універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований ТСЦ 5142, 24.01.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , видане 24.01.2018 ТСЦ 5142. Адвокат в клопотанні зазначає, що арешт накладений слідчим суддею необґрунтовано та на даний час відпала потреба у подальшому його арешті. Власник майна ОСОБА_4 не може зареєструвати вказане майно у Регіональному сервісному центрі МВС оскільки на нього накладений арешт, що є порушенням її права на мирне володіння майном та створює перешкоди у реалізації її права на безпеку, яке можливо реалізувати за умов сьогодення лише поза межами країни.

Представник власника майна до початку розгляду клопотання надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Прокурор надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, в якій доповнив, що заперечує щодо клопотання про скасування арешту майна, зазначивши, що автомобіль визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та обставини, які існували на момент накладення арешту не змінилися, тому та на даний час не відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, думку прокурора викладену письмово, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Так, відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч.2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч.2 ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, в судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки HYUNDAI, модель TUCSON, 2017 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - легковий універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований ТСЦ 5142, 24.01.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , видане 24.01.2018 ТСЦ 5142, є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 28.03.2019 року арешт на автомобіль марки HYUNDAI, модель TUCSON, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 було накладено з метою збереження речового доказу.

Відповідно до абз.2 ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя зазначає, що представником власника майна до клопотання не було долучено жодних доказів, які б підтверджували, що арешт було накладено необґрунтовано та в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, відпала потреба.

Сама по собі зміна власника арештованого майна не є підставою для скасування арешту та не змінює статусу такого майна у кримінальному провадженні, яке і надалі є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що прокурор заперечував щодо клопотання власника майна та просив відмовити в задоволенні клопотання, так як на даний час не відпала потреба в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту.

За таких обставин, враховуючи, що заявником не було доведено необґрунтованості накладення арешту на вказаний автомобіль, а також в судовому засіданні встановлено, що на даний час не відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні клопотання заявника слід відмовити.

Таким чином, керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження №0000026 від 02.02.2019 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1