Справа № 182/2214/22
Провадження № 1-кп/0182/844/2022
06.06.2022 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Красноярськ, РФ, який не має за реєстрації, останнє місце фактичного проживання АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ з ДУВП №4),
Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 07.06.2022.
Ухвалою від 03.06.2022 було призначено підготовче судове засідання на 06.06.2022.
В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 присутнім не був, надавши відповідну заяву, в якій просить проводити підготовче судове засідання та подальший судовий розгляд без його участі. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого він не має, цивільний позов заявляти не бажає.
Вислухавши сторін судового провадження, суд вважає, що справа може бути призначена до судового розгляду.
Згідно обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, було зібрано достатньо даних для розгляду кримінального провадження у судовому засіданні. Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. Процесуальних порушень, які перешкоджають розгляду справи, в суді не встановлено. Кримінальне провадження підсудне Нікопольському міськрайонному суду. Підстав для закриття провадження, передбаченого п.4-8 ч.1, ч.2 ст. 284 КПК України, не встановлено.
Клопотання про розгляд кримінального провадження колегіально судом від обвинуваченого не надходило.
Учасники судового провадження вважають за можливе призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, одноособово суддею, за участю прокурора, обвинуваченого, захисника.
Окрім того, оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; продовження злочинної діяльності, що, при відсутності законних джерел доходів, може спонукати його вчинити нові злочини, ризик тиску на потерпілого та свідків, а також репутація обвинуваченого, який не має стійких соціальних зв`язків. Прокурор вважає, що інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 щодо питання продовження строків тримання під вартою покладався на розсуду суду.
Захисник обвинуваченого підтримав позицію свого підзахисного.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого. При цьому суд враховує позицію ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.07.2011 та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілі якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ „Феррарі-Браво проти Італії.
Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).
Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.
Також суд враховує ризик тиску на потерпілого, свідків з метою зміни ними показань; репутацію обвинуваченого, який вчинив злочин - умисне вбивство людини, будучи у стані алкогольного сп`яніння; він не має місця реєстрації та фактично є безхатченком, бо адреса, за якою він останнім часом проживав АДРЕСА_1 є базою будівельних матеріалів, де обвинувачений та потерпілий працювали та мешкали у складському приміщенні; ОСОБА_3 не одружений, сім`ї та утриманців не має, а, отже не має і міцних соціальних зв`язків.
Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Оскільки наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, то вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 на більш м`який. Судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочався, а обставини, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились та не зменшились. Тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для ОСОБА_3 міри запобіжного заходу.
Все це, на думку суду та з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою обвинувачених.
Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 07.06.2022, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню.
Оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , спричинив загибель людини, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначається.
Керуючись ст. 314-316 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Призначити кримінальне провадження до відкритого судового розгляду одноособово суддею на „16 червня 2022 р. об 11.00 год. за участю прокурора, обвинуваченого, захисника.
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити.
Продовжити щодо ОСОБА_3 , дата народження: рік НОМЕР_1 , місяць березень, число 01 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на два місяці, тобто до 05 серпня 2022 р.
Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції. В решті ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1