ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/35/22 Справа № 702/1108/16-к Категорія: ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ульянівка Ульянівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, непрацюючого, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , раніше судимий: вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17.08.1998 року за ч. 3 ст. 81 КК України в редакції 1960 року, призначене покарання 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.06.2005 року за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, призначене покарання 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, за ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.186 КК України,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч.3 ст.186 КК України.

Призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.

Призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 186 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.75-76 КК України, засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі звільнено з випробуванням, якщо засуджений протягом визначеного йому судом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього наступні обов`язки:

1. Не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

2. Повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

3. Періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою скасовано, звільнено ОСОБА_7 з-під варти із залу суду негайно.

Долю речових доказів вирішено вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17.10.2016 року у справі № 702/767/16-к про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 повторно 31 травня 2016 року близько 03 години 00 хвилин за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою викрадення чужого майна та використання його в особистих цілях, прийшли в магазин, який розташований по АДРЕСА_3 та орендується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 , згідно договору оперативної оренди об`єкта нерухомості № 47 від 01 квітня 2016 року, де з використанням металевого лому, зломали навісні замки на вхідних дверях, після чого проникли у приміщення магазину, звідки таємно викрали товарно-матеріальні цінності, а саме: напій «Пепсі Кола» ємкістю 1 літр за ціною 10,50 грн. за 1 пляшку в кількості 1 шт.; каву «Нескафе класік» вагою 140 г за ціною 53,34 грн. за 1 пачку в кількості 1 шт.; каву «Нескафе класік» вагою 60 г за ціною 29,40 грн. за 1 пачку в кількості 1 шт.; каву «Нескафе СТІК CLASSIKV12» в кількості 1 упаковка, яка містить 25 пакетів, вагою 2 г за 1 пакет на суму 39,00 грн.; каву розчинну «МасСоffее 3 в 1 GOLD» в кількості 1 упаковка, яка містить 20 пакетів, вагою 16 г 1 пакет на суму 63,60 грн.; каву розчинну «MacCoffee Arabica», вагою 75 г за ціною 47,40 грн. за 1 пачку в кількості 1 шт.; ковбасу фермерську «Забіяка» вагою 540 г на суму 45,36 грн.; шинку бутербродну «Магрок» вагою 1 кг 876 г на суму 108, 83 грн.; скретч-картки поповнення мобільного рахунку вартістю 50,00 гривень оператора мобільного зв`язку «Київстар» в кількості 16 шт. на суму 800,00 грн.; грошові кошти з каси в сумі 13885,00 грн. та 100 доларів США, які згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним Банком України на 31 травня 2016 року, становлять 2516,60 грн., а всього на загальну суму 17599,03 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 17599,03 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17.10.2016 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, йому призначене покарання 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, встановлений іспитовий строк 2 роки.

ОСОБА_7 20.08.2016 року близько 23:00 години, будучи повідомленим 07.06.2016 року СВ Монастирищенського відділення поліції Уманського BП ГУНП в Черкаській області про підозру в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, повторно, з метою викрадення чужого майна, вийняв скло шибки вхідних дверей, просунув руку в шибку, не діставши до гачка, який знаходився в нижній частині дверей, знайшов біля входу в будинок дерев`яну планку, після чого шляхом відтягування однієї нижньої частини двохстворчастих дверей, просунув дерев`яну планку й відчинив гачок, на який були зачинені двері, проник до будинку АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , та продовжуючи свій злочинний намір, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 100 гривень, що належать ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням в житло.

В апеляційній скарзі прокурор не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій, вважає вирок суду незаконним в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.3 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити до відбуття 4 роки позбавлення волі без застосування ст.75 КК України.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_7 будучи раніше судимий за особливо тяжкі злочини, на шлях виправлення після звільнення з місць позбавлення волі не став, а знову вчинив протягом короткого проміжку часу два нових злочини, один із яких вчинив в період, коли по іншому проводився судовий розгляд. Зазначає, що ОСОБА_7 вчинив умисні злочини, що відповідно до ст.12 КК України відносяться до катерії тяжких, кваліфікуючими ознаками яких є їх повторність, поєднання з проникненням та скоєння одного злочину групою осіб.

А тому апелянт вважає, що ступінь тяжкості скоєних злочинів, рівень суспільної небезпечності вчинених дій, проміжок часу упродовж якого вчинено злочини свідчать про те, що покарання з одночасним застосуванням ст.75 КК України за своїм розміром є явно несправедливим та не достатнім для виправлення ОСОБА_7 , а тому покарання на його думку має бути пов`язане з реальним позбавленням волі.

Також апелянт просить повторно дослідити характеризуючі дані на особу ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, прокурора, яка подану апеляційну скаргу підтримала і просила скасувати вирок суду, обвинуваченого, який подану апеляційну скаргу заперечив та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Виходячи із вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 щодо необхідності скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю покарання тяжкості злочинів і особі обвинуваченого внаслідок м`якості та призначення більш суворого покарання реального позбавлення волі, безпідставності застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, то вони є необґрунтованими та безпідставними з огляду на такі обставини.

Відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Згідно роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Приписами ст.75 КК України визначено, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, а також звільняючи ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 вчинив умисні тяжкі злочини, раніше судимий, а тому суд не міг застосовувати до нього положення ст.75 КК України є безпідставними, оскільки вказані обставини, не є такими, які виключають можливість застосування до обвинуваченого вимог ст.75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, за наявності для того законних підстав.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючих обставин, дані про його особу, кількість епізодів злочинної діяльності та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд обґрунтовано відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

Крім того, місцевим судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і був раніше судимий, проте позитивно характеризується за місцем проживання, від вчинених ним кримінальних правопорушень не настало тяжких наслідків. Також враховано ту обставину, що потерпіла подала до суду заяву в якій вказала, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_7 немає.

Тому, врахувавши всі обставини в кримінальному провадженні в їх сукупності, у тому числі й ті, на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, суд призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.3 ст.185 та ч.3 ст.186 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і не є надто м`яким.

З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, позитивних даних про його особу, поведінку ОСОБА_7 після вчинення злочинів, який на протязі більше ніж шести років не вчиняв ніяких правопорушень, відсутність претензій та апеляційної скарги з боку потерпілих, колегія суддів приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі статей 75, 76 КК України та покладення на нього обов`язків в межах максимального трьохрічного іспитового строку, що дозволить здійснювати контроль за його поведінкою зі сторони уповноваженого органу з питань пробації.

Призначене ОСОБА_7 покарання колегія суддів вважає таким, що повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і не є надто м`яким, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Колегія суддів вважає, що на відміну від сукупності обставин дозволяючих суду застосувати положення ст.75 КК України, лише наявність попередніх судимостей не може бути безумовною підставою для призначення реального покарання у виді позбавлення волі.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону при призначенні покарання, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення в цій частині, колегією суддів не вбачається.

Прокурором у апеляційній скарзі ставилось питання про дослідження в апеляційному суді характеризуючих даних на обвинуваченого ОСОБА_7 .

На виконання клопотання прокурора, колегією суддів суду апеляційної інстанції були досліджені ряд характеризуючих матеріалів на обвинуваченого ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, ч.1 п.1 ст. 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - залишити без задоволення.

Вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: