Справа № 185/3794/22
Провадження № 1-кп/185/437/22
У Х В А Л А

16 червня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000023 від 03 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ( в режимі вкз),

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження до обвинуваченого дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , зазначивши, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, що свідчить та дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.Обвинувачений може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Також ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що останній розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків або інших підозрюваних. На думку прокурора, існує також ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, який підтверджується тим, що вчиняючи дезертирство , в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання своїх службових обов`язків на бойових позиціях в умовах воєнного стану, тим самим намагався самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого злочину за ч. 4 ст. 402 КК України. Крім того, бажання ОСОБА_3 уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість його втечі. На даний час вищезазначені ризики, на думку прокурора, продовжують існувати, тому з метою їх запобігання, досягнення дієвості даного кримінального провадження необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання. Зазначили, що ОСОБА_3 не має можливості впливати на свідків, також він не намагався ухилитись від слідства, а навпаки активно сприяв встановленню істини, доступу до зброї в нього також немає. Також зазначили, що він має постійне місце проживання в м. Харкові та просили застосувати більш м`який запобіжний захід. Також обвинувачений вказав, що грошового забезпечення він не отримував жодного разу і запропонований прокурором розмір застави є непомірним.

З`ясувавши думку сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

У ст. 178 КПК України передбачений перелік обставин, що враховуються судом при вирішенні питання про запобіжний захід, серед яких вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Так, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , спливає 19 червня 2022 року.

Як встановлено, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено найсуворіше покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років. ОСОБА_3 не одружений, є військовослужбовцем військової служби за контрактом. Доказів стійкості соціальних зв`язків сторона захисту не надала.
Дані обставини свідчать про наявність ризику залишення ним свого місця проживання (у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу) з метою переховування від суду.
Так, згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - при оцінці існування ризику кримінального провадження, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід враховувати, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання винним в інкримінованому злочині.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування».
Водночас суд враховує ризик можливого впливу на свідків, адже судовий розгляд даного кримінального провадження станом на 16 червня 2022 року не розпочато, а свідки не допитані, в той же час свідки разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування або умовляння.
Щодо можливості перешкоджання з боку обвинуваченого кримінальному провадженню іншим чином, то заявлені прокурором обґрунтування не є таким, що можна вважати доведеним поза розумним сумнівом і зводиться до його припущень, та на посилання на попередні заявлені ризики.
Що стосується ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то суд вважає, що даний ризик не має місце, оскільки ОСОБА_3 є раніше не судимою особою, посилання на інші склади правопорушень без відповідної підозри та внесення відповідних відомостей до ЄРДР є передчасними.
Таким чином, суд приходить до висновку, що дані про особу обвинуваченого, дані про можливість ухилення від суду, впливу на свідків разом з тяжкістю пред`явленого обвинувачення свідчать на користь позиції сторони обвинувачення. Більш мякі запобіжні заходи, на даний час, не попередять вказані ризики, тому з метою запобігання їм суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.
Задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави. З врахуванням матеріального стану обвинуваченого раніше визначени розмір застави є непомірним для нього, що фактично нівелює завдання альтернативного запобіжного заходу, що протирічить усталеній практиці ЄСПЛ.
Так, з урахуванням майнового становища обвинуваченого, зокрема рівня матеріального забезпечення військовослужбовців, тяжкості кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, яке вчинено в умовах воєнного стану, підірвало бойову готовність та боєздатність підрозділу та, відповідно, могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 620250 грн. оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 183, 314-315, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 12 серпня 2022 року в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Розмір застави визначити в сумі 620250 грн.
У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_3 покласти обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 12 серпня 2022 року.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - протягом того же строку з моменту вручення копії ухвали.

В іншій частині оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1