Справа №639/2313/22
Провадження №1-кп/639/326/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №639/2313/22 (в ЄРДР №0000224 від 13.06.2022 року) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , 13.06.2022р., приблизно о 05 годині 30 хвилин, перебував біля кімнати №7 двоповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 , яка належить на праві постійного користування ОСОБА_4 ..
Саме в той час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до вказаної кімнати, належної ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , скориставшись тією обставиною, що ОСОБА_4 вийшла на сходову клітку, шляхом вільного доступу відкрив вхідні двері вищевказаної кімнати, які на цей час не були зачинені на замок, бажаючи досягти протиправного умислу, спрямованого на порушення недоторканості житла, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, діючи всупереч ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному громадянину право на недоторканість житла, протиправно, без добровільної згоди ОСОБА_4 , зайшов всередину житла, чим спричинив незаконне проникнення до належної гр. ОСОБА_4 кімнати, після чого почав збирати придбаний ним раніше одяг.
Надалі, ОСОБА_3 у зазначений вище період часу, після неодноразових зауважень ОСОБА_4 , виконавши до кінця всі дії, які він вважав необхідними для доведення ним протиправного умислу, спрямованого на незаконне проникнення до кімнати ОСОБА_4 , припинив свої протиправні дії та покинув кімнату.
Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального проступку, скоєного ОСОБА_3 ,передбачена ч. 1 ст. 162 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з клопотанням прокурора ОСОБА_5 про його розгляд у спрощеному провадженні.
Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, за обставин наведених вище, тобто в незаконному проникненні до житла особи кімнати АДРЕСА_3 , що мало місце 13.06.2022р., приблизно о 05:30 год., висловив згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Також до обвинувального акту додано аналогічну заяву потерпілої ОСОБА_4 .
Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла.
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; раніше не судимий; неодружений; офіційно не працює; має місце реєстрації та постійне місце проживання.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, кількість епізодів кримінально протиправної діяльності - один, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

Обставин, які б свідчили, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, у виді штрафу буде недостатнє для досягнення цілей покарання, не встановлено.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 в цілому на теперішній час можливе шляхом призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкцій ч. 1 ст. 162 КК України, яке буде необхідним і достатнім.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот грн. 00 коп.).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суду м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування.

Суддя ОСОБА_1