29.08.2022
Справа № 331/2552/22
Провадження № 1-кп/331/392/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» серпня 2022 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000869 від 17.10.2021 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Магдалинівка Дніпропетровської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, сімейний стан неодружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07.10.2013 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі; 27.09.2018 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк: 01 рік 10 місяців 05 днів;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2021 року, приблизно о 19 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особами, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, під вигаданим приводом придбання мобільного телефону, підійшов до раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_7 та, зловживаючи його довірою, під приводом огляду мобільного телефону, що був лише способом отримання доступу до майна, попросив останнього передати йому належний ОСОБА_8 мобільний телефон «iPhone» имей НОМЕР_1 , на що потерпілий погодився та передав зазначений мобільний телефон ОСОБА_9 .

Далі, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, не маючи наміру повертати викрадене майно, передав зазначений мобільний телефон невстановленій в ході досудового розслідування особі, яка сховала його у кишеню брюк та, утримуючи при собі, залишила місце скоєння злочину. Далі потерпілий, усвідомлюючи факт відсутності свого мобільного телефону, почав вимагати його повернення від ОСОБА_6 , який відштовхнув ОСОБА_10 від себе та кулаком правої руки наніс удар в голову потерпілому ОСОБА_10 після чого зник з місця скоєння злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, відкрито викрав майно ОСОБА_10 , а саме, мобільний телефон «iPhone» имей НОМЕР_1 вартістю 3000 гривень, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у вчиненому розкаявся та пояснив суду, що в мережі інтернет він знайшов мобільний телефон iPhone, який мав намір придбати. Зателефонувавши його власнику, яким виявився потерпілий ОСОБА_10 , вони домовились про зустріч. 16 травня 2021 року, приблизно о 19-00 годині, знаходячись біля будинку № 89 по пр. Соборному в м. Запоріжжя, він очікував на потерпілого разом зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_11 . Коли потерпілий ОСОБА_10 прийшов на зустріч, він попросив останнього передати йому мобільний телефон iPhone під приводом його огляду. Після того, як він отримав від потерпілого ОСОБА_10 мобільний телефон то одразу передав його ОСОБА_11 , який сховав його у кишеню брюк, після чого залишив місце скоєння злочину. Потерпілий ОСОБА_10 почав вимагати повернути йому мобільний телефон, після чого він відштовхнув ОСОБА_10 від себе, наніс йому удар кулаком по голові та зник з місця скоєння злочину.

Окрім цього додав, що йому соромно за вчинене, він усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки, в ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню він в повному обсязі відшкодував потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3000 гривень, яка була завдана його діями.
Потерпілий ОСОБА_10 в судове засіданні не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просив розглядати вказане кримінальне провадження без його участі, матеріальна шкода, спричинена йому злочинними діями, відшкодована обвинуваченим ОСОБА_4 в повному обсязі, у зв`язку з чим він відмовляється від позовних вимог, на суворому покаранні не наполягає, просить призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.
У зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину, у суду немає сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що підтверджують наявність речових доказів та матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії необхідно кваліфікувати ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_12 має судимість за вчинення умисного кримінального правопорушення, яка у встановленому законом порядку не знята та не погашена, вчинив тяжкий злочин, неодружений, дітей на утриманні не має, має місце реєстрації та місце постійного проживання, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має законного та стабільного джерела доходу, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю злочину, усвідомив свою протиправну поведінку, зробив відповідні висновки, в добровільному порядку відшкодував потерпілому завдані збитки, у зв`язку з чим останній претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, тобто вчинив активні дії щодо зменшення тяжких наслідків свого діяння.

Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, як стійко орієнтованого на антисуспільний спосіб життя та схильність до скоєння умисних злочинів, його відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги думку потерпілого, який у своїй заяві просив суд призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, а також той факт, що обвинувачений у добровільному порядку відшкодував потерпілому завдані збитки, у зв`язку з чим останній не має до обвинуваченого претензій матеріального характеру, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і за цих підстав вважає за необхідне призначити йому покаранняу вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 69 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України прийняти відмову потерпілого ОСОБА_10 від цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь матеріальної шкоди в розмірі 3000 гривень.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме, з 15 липня 2022 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України прийняти відмову потерпілого ОСОБА_10 від позовної заяви про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь матеріальної шкоди в розмірі 3000 гривень.

Речові докази:
- паперовий конверт, в якому знаходиться DVD-R - диск, який містить відеозапис з камери відеоспостереження «Ломбарду капітал» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 89, який долучений до матеріалів даного кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1