КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19.11.2021 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського Управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не залишати межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Визначено строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування до 18.01.2022.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.
__________________________________________________________________________

Справа №752/22239/21 Слідчий суддя ОСОБА_8
Апеляційне провадження № 11-сс/824/48/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1 .
У апеляційній скарзі прокурор зазначав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КПК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
На переконання прокурора, підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, може у подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Також, підозрюваний ОСОБА_7 може у подальшому незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, загрожувати їх життю та здоров`ю, оскільки вони є його знайомими.
Прокурор вказував на те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та попередити ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не може бути застосований до підозрюваного, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також не може бути застосований запобіжний захід у виді поруки, оскільки в оточенні підозрюваного відсутні особи, які б могли бути поручителями.
Крім того, до ОСОБА_7 не можуть бути застосовані запобіжні заходи у виді застави та домашнього арешту, оскільки йому інкримінується вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Слідчим суддею не взято до уваги те, що в матеріалах судового провадження відсутні відомості про власника квартири, за адресою якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , а також дозвіл на перебування останнього у цій квартирі.
Прокурор та підозрюваний ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомили та клопотань про відкладення судового засідання не подавали.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб.
Вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0001892, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлені, що 06.08.2021, приблизно о 00:15 год., ОСОБА_7 перебував за адресою: м. Київ, Кільцева Дорога, З-А, на території Академії праці, соціальних відноси і туризму, разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
В цей момент, неподалік від них сиділи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , який почав шукали на землі власні ключі, які втратив поблизу. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 висловили зауваження ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , внаслідок чого між ними виник словесний конфлікт, який в подальшому переріс бійку. По закінченню бійки, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , покинули місце події та пішли по алеї в зворотному напрямку від ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .
В свою чергу, в ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_9 взяв з землі камінь та разом з ОСОБА_7 почали наздоганяти останніх. Наздогнавши ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , переважаючи в кількості, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди здоров`ю останньому, умисно, протиправно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , розпочали наносити хаотичні численні удари кулаками рук по його голові та тулубу. Від отриманих ударів, ОСОБА_12 , втративши рівновагу, впав на покриття алеї. Продовжуючи свої злочинні дії, та розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 , тримаючи в руках камінь, наніс ним невизначену кількість ударів по голові ОСОБА_12 , який лежав на покритті алеї. В свою чергу, ОСОБА_7 , наніс невизначену кількість ударів обома ногами по тулубу та голові ОСОБА_12 . Від нанесених ударів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , ОСОБА_12 втратив свідомість.
Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_9 покинули місце вчинення злочину.
ІНФОРМАЦІЯ_1 о 19:26 год., ОСОБА_12 , помер в приміщенні КМКЛ № 17 за адресою: м. Київ, пров. Лабораторний, 14-20. Відповідно до повідомлення Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_12 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми.
19.11.2021 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 121 КК України.
19.11.2021 старший слідчий СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19.11.2021 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не залишати межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Визначено строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування до 18.01.2022.
З таким висновком погоджується і колегія суддів.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.
Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.
Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.
Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації», до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.
Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».
На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.
Дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.
Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваногопереховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Проте, як вірно встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування не доведено, що ступінь вірогідності переховування підозрюваного ОСОБА_7 , здійснення ним впливу на свідків є настільки високим, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для їх запобігання.
З такими висновками погоджується колегія суддів, оскільки як під час розгляду судом першої інстанції клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді втримання під вартою, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.
Ураховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, раніше не судимий, не одружений, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у тому числі вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутацію та майновий стан, колегія суддів приходить до висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді увлодобового домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме у виді цілодобового домашнього арешту.
Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обгрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.
При цьому, апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.
Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги прокурора.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 , без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3