Справа № 183/3513/17
Провадження № 1-в/191/808/21
У Х В А Л А
іменем України

21 червня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Синельникове Дніпропетровської області подання заступника начальника Синельниківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області стосовно засудженого :

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, -

В С Т А Н О В И В :

До суду з вищевказаним поданням звернувся заступник начальник Синельниківського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.11.2018 року ОСОБА_4 засуджено за ст.185 ч.3, ст.. 15 ч. 3, ст.. 360 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст.. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

05.11.2021 року у засудженого ОСОБА_4 закінчився іспитовий строк. Під час перебування на обліку відносно ОСОБА_4 відкрито кримінальне провадження, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України. В дійсний час зазначене провадження перебуває на розгляді в Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області, обвинувального вироку стосовно ОСОБА_5 не винесено.

Відповідно до ч.1ст.62 Конституції України, ч.2 ст.2КК України та ч.1ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою, доки її вина не доведена в законному порядку і не встановлена обвинувальним вироком суду.
У зв`язку з цим, просить звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.11.2018 року у зв`язку із закінченням 3 років іспитового строку.

До початку судового засідання представник Синельниківського районного відділу №2 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області надав суду заву про розгляд матеріалу без його участі, подання підтримує в повному обсязі.

Засуджений в судовому засіданні не з`явився, однак надав заяву про розгляд матеріалу без його участі, з поданням згоден.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання не заперечував.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання, особову справу № 11/2019, та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.9 ч.1ст.537КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.
Відповідно до ч.1ст.537КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно ч.2ст.537КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: п.3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питання, передбаченого пунктом 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.11.2018 року ОСОБА_4 засуджено за ст.185 ч.3, ст.. 15 ч. 3, ст.. 360 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст.. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
У подальшому, відносно ОСОБА_4 було відкрито кримінальні провадження: за ч. 1 ст.263 КК України, інформацію про яке було внесено до ЄРДР за № 0001058 від 24.12.2019 року; за ч. 2 ст.307 КК України, інформацію про яке було внесено до ЄРДР за № 0001010 від 05.12.2019 року, які у подальшому були передані на розгляд до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, де судовий розгляд досі триває.
На день закінчення строку випробування засуджений ОСОБА_4 виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, оскільки відсутній обвинувальний вирок, який би підтверджував його винуватість у вчиненні нового кримінального правопорушення.
Зі змісту ч.3 ст. 75 та ч.1 ст. 78 КК України вбачається, що обов`язковими умовами звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є не вчинення засудженим у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину.
Разом з тим, ч.1ст.62 Конституції України закріплює основоположний принцип кримінального судочинства - презумпцію невинуватості, згідно якого, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Таким чином, стверджувати про вчинення особою нового злочину та, відповідно, про її винуватість у скоєному можливо лише після набрання законної сили відповідним вироком суду, яким особа буде визнана винуватою у вчиненні відповідного злочину.
Крім того, принцип презумпції невинуватості закріплений у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч.1ст.9 Конституції України, ч.1ст.19 Закону України від 29.06.2004 № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України.
Так, у ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.
Згідно з п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.
Аналогічна норма міститься й у п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також у рішеннях Європейського суду з прав людини, що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акту, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.
У зв`язку з чим суд зазначає, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) як джерело права, що знайшло своє втілення і в ч.5ст.9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Так, ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п.2 ст.6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.
В рішенні у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» від 22 квітня 2010 року ЄСПЛ зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п.2 ст.6 Конвенції, є одночасним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення констатовано ЄСПЛ у справах: «Шагін проти України», «Грабчук проти України».
Враховуючи вищевикладене, та те, що імперативний характер норм ч.3 ст.75, ч.1 ст.78 КК України та ч.2ст.165 КВК України, за якими представник органу з питань пробації після закінчення іспитового строку зобов`язаний звернутися з поданням про звільнення від відбування покарання, а суд, відповідно, ухвалити рішення про таке звільнення, якщо він протягом цього строку виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, що повинно бути встановлено обвинувальним вироком суду.
Таким чином, приймаючи до уваги, що станом на час розгляду клопотання щодо ОСОБА_4 , обвинувальний вирок у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України не ухвалено, тобто останній вважається невинуватим за висунутим обвинуваченням у цьому провадженні та не вважається особою, що вчинила злочин в період іспитового строку, а тому підлягає звільненню від покарання, оскільки іспитовий строк за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст.. 360, ч. 1 ст. 70 КК України від 05 листопада 2018 року закінчився, а тому клопотання заступника начальника Синельниківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.78 ч.1 КК України, ст. 165 ч.2 КВК України, ст.ст. 537 ч.1 п.9, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Подання заступника начальника Синельниківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області стосовно, задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.11.2018 року, у зв`язку із закінченням 3 (трьох) років іспитового строку.

Копію ухвали направити для виконання в Синельниківський районний відділ №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, засудженому ОСОБА_4 та Синельниківському окружному прокурору для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1