У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3244/22

№ 1-кп/183/1031/22

25 липня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000314 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новоіванівка Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, раніше не судимого, заступника командира, начальника відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.239 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30.06.2022 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000314 від 28.06.2022 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.239 КК України.

Відповідно обвинувального акту, з 13 липня 2020 року по цей час майор ОСОБА_4 проходить військову службу в посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 з матеріально-технічного забезпечення начальника відділу матеріально-технічного забезпечення, виконуючи службові обов`язки, згідно посадових обов`язків та вимог ст.ст. 11, 16, 70, 71, 74, 75, 236 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №436 від 21.12.2020 року майора ОСОБА_4 призначено нештатним інспектором з питань охорони природного середовища в частині.
Відповідно до ст. 236 вказаного Статуту, основними напрямками діяльності командирів (начальників) є створення здорових умов служи і побуту, усунення або зниження меж шкідливого впливу факторів впливу на здоров`я військовослужбовців, вжиття заходів щодо поліпшення екологічної обстановки в районі розташування військової частини (підрозділу).
Відповідно до ст. 14 Конституції України Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони» землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про використання земель оборони» військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України.
Згідно ст. 45 Закону України «Про охорону земель» господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад установлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.
Згідно ст. 33 Закону України «Про відходи», зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення). На кожне місце чи об`єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об`єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об`єктів. Видалення відходів здійснюється відповідно до встановлених законодавством вимог екологічної безпеки з обов`язковим забезпеченням можливості утилізації чи захоронення залишкових продуктів за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням земельного та природоохоронного законодавства, за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, в якому визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відходів відповідно до встановлених умов їх зберігання. Визначені для зберігання та видалення відходів місця чи об`єкти повинні використовуватися лише для відходів, заявлених на одержання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.
Відповідно до функціональних (посадових) обов`язків нештатного інспектора з охорони природного середовища військової частини НОМЕР_1 , затверджених 25.12.2020 року командиром військової частини НОМЕР_1 , майор ОСОБА_4 , як інспектор з питань охорони навколишнього природного середовища частини ( НОМЕР_2 загальновійськового полігона), в мирний та воєнний час здійснює контроль виконання вимог природоохоронного законодавства, проводить аналіз виконання природоохоронних заходів, намічає заходи щодо усунення виявлених порушень природоохоронного законодавства; є головою комісії з питань охорони природного середовища військової частини; зобов`язаний розробляти заходи щодо усунення виявлених порушень природоохоронного законодавства; не рідше одного разу на квартал проводити аналіз виконання природоохоронних заходів; повинен проводити інвентаризацію всіх можливих (потенційних) джерел забруднення навколишнього природного середовища і оформляти журнал обліку цих джерел із зазначенням виду та кількості викидів, скидів забруднюючих речовин, а також заходи, які проводяться і плануються щодо зниження їх впливу на природне середовище; має розробляти річні (перспективні) «Плани заходів щодо охорони природного середовища і раціонального використання його ресурсів у військовій частині (підприємстві)», в яких передбачається проведення заходів з охорони і раціонального використання земель, водних і лісових ресурсів, атмосферного повітря і тваринного світу, своєчасне проведення ремонту та обслуговування обладнання природоохоронних споруд, навчання експлуатаційного персоналу, підтримання санітарного стану території, її озеленення, будівництво та капітальний ремонт природоохоронних об`єктів; займається виховною і екологічною підготовкою особового складу тощо; на існуючі природоохоронні й комунальні об`єкти має розробляти, погоджувати та оформляти в місцевих органах охорони навколишнього природного середовища дозволи на спеціальне водокористування (при наявності самостійних водозабірних або очисних споруд) і гранично допустимі викиди забруднюючих повітря) для котельних та інших джерел викидів); повинен розробляти і доводити під розпис посадові інструкції для всіх осіб експлуатаційного персоналу природоохоронних споруд, в яких передбачаються дії на випадок виникнення можливих аварійних ситуацій.

Проте, у порушення вищевказаних обов`язків, ОСОБА_4 , будучи нештатним інспектором з питань охорони природного середовища військової частини НОМЕР_1 вчинив дії, в результаті яких спричинено забруднення земель оборони внаслідок порушення спеціальних правил, за наступних обставин.
Так, 14 травня 2021 року на території 239 загальновійськового полігону у АДРЕСА_1 , (координати на карті НОМЕР_3 п.ш. НОМЕР_4 с.д.), який закріплено за військовою частиною НОМЕР_1 , невстановленими особами утворено стихійне звалище побутового сміття (відходів), куди завозились органічні залишки (опале листя, залишки гілок дерев), макулатура (папір та картон, включаючи упаковку), пластмаса (пластик, целофан), метал (всі кольорові та чорні метали), текстиль (всі текстильні вироби, у т.ч. штучні), скло (всі вироби, що складаються повністю зі скла та склобій), будівельні відходи (відходи після ремонту, знесення житлових будівель), гума (гумові вироби), дерево (дерев`яні вироби, що втратили свої споживчі властивості), внаслідок чого фактично було забруднено (засмічено) вказану земельну ділянку площею 3500 метрів квадратних, а об`єм відходів склав понад 100 метрів кубічних.
Вказане забруднення земельної ділянки спричинило шкоду довкіллю у розмірі 317 635,5 гривень (триста сімнадцять тисяч шістсот тридцять п`ять гривень п`ятдесят копійок), що підтверджено висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи № 0002 від 14.01.2022. При цьому, вказане засмічення земель оборони було виявлено лише 27 вересня 2021 року, а фактично усунуто 26 березня 2022 року.
Як встановлено, в період з 14 травня 2021 року по 26 березня 2022 року, будучи нештатним інспектором з питань охорони навколишнього природного середовища військової частини НОМЕР_1 , майор ОСОБА_4 , діючи зі злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, в порушення вимог спеціальних правил, які регулюють питання використання та охорони земель та поводження з відходами, а також відповідних посадових обов`язків інспектора з охорони природного середовища, не проводив інвентаризацію всіх можливих джерел забруднення навколишнього природного середовища, не вживав заходів щодо належного зберігання та використання відходів, своєчасного усунення виявлених порушень природоохоронного законодавства з питань несанкціонованого скидання і розміщення відходів, а також з охорони і раціонального використання земель НОМЕР_2 загальновійськового полігону, належного підтримання санітарного стану території, розташованої у АДРЕСА_1 , внаслідок чого допущено забруднення (засмічення) вказаної вище земельної ділянки речовинами, відходами, сміттям та іншими матеріалами, що створило небезпеку для довкілля, завдавши йому шкоду в розмірі 317 635,5 гривень.

За викладених обставин, майор ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, а саме в забрудненні земель речовинами та відходами шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для довкілля.

25.07.2022 року обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому засіданні заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 45 КК України, оскільки він вину свою вину у вчинені вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, завданні збитки відшкодовані, щиро кається, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Крім того, має позитивні характеристики по службі, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій, приймав участь у відсічі збройної агресії РФ проти суверенітету та територіальної цілісності України. Наразі також приймає участь в бойових діях, в забезпеченні оборони країни та стримуванні збройної агресії РФ. Бажає й надалі проходити військову службу та боронити країну, вчинений злочин не я тяжким, вчинений ним у перше та з необережності.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти заявленого обвинуваченим клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 239 КК України, відповідно до ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, наголосивши, що обвинувачений ОСОБА_4 забезпечив прибирання земельної ділянки, таким чином наслідки усунуті. Обвинувачений сприяв розкриттю злочину, є учасником бойових дій, наразі проходить військову службу у лавах ЗСУ.

Суд, розглянувши подане клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши зміст клопотання та доданих до нього матеріалів, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього матеріали, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Як передбачено п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлених підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 45 КК України встановлено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом ст. ст. 44, 45 КК України за наявності підстав, передбачених ст. 45 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності - є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

Судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 право заперечувати проти закриття кримінального провадження та право наполягати на проведенні судового провадження у повному обсязі в загальному порядку, також роз`яснено, що кримінальне провадження в такому випадку закривається з нереабілітуючих підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що підстави та наслідки звільнення за ст. 45 КК України йому зрозумілі і просить суд розглянути подане ним клопотання.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23 грудня 2005 року, визначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені Кримінальним кодексом України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному кримінально-процесуальним кодексом порядку відповідне судове рішення.

Шляхом опитування сторін кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 239 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 239 КК України є нетяжким злочином і таке не є корупційним кримінальним правопорушенням.

ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відтак є особою, яка вперше вчинила кримінальне правопорушення.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12 дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Дійове каяття передбачає обов`язкову наявність трьох елементів, а саме: щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, повного відшкодування заподіяних збитків або усунення заподіяної шкоди.

На переконання суду, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 полягає в суб`єктивному ставленні останнього до вчиненого, зокрема, в тому, що він визнав факт вчинення кримінального правопорушення та його негативні наслідки, визнав свою провину у вчиненому повністю, висловив щирий жаль і сором з приводу цього, засудив свою поведінку та бажав виправити наслідки своїх дій.

У даному випадку має місце активне сприяння розкриттю злочину збоку обвинуваченого ОСОБА_4 , що полягає у тому, що останнім органу досудового розслідування повідомлено про всі відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, в ході досудового розслідування дано послідовні визнавальні показання.

Обвинувачений ОСОБА_4 добровільно повністю усунув заподіяну шкоду.

Будь-яких обставин, які згідно норм кримінального та кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за заявленим обвинуваченим клопотанням, в ході судового розгляду не встановлено.

Враховуючи наявність зазначених вище передумов, а також підстав, передбачених ст. 45 КК України, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України, оскільки в судовому засіданні встановлено відповідність фактичних обставин справи умовам звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст. 239 КК України згідно приписів ч. 2 ст. 284 КПК України підлягає закриттю.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Заходи по забезпеченню кримінального провадження не вживались.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 12, 45, 239 КК України, ст. ст. 100, 284-286, 288, 369-372, 376, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, на підставі ст. 45 КК України.

Кримінальне провадження, внесене 28 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000314, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України - закрити.

Копію ухвали негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Повний текст Ухвали оголошено 29 липня 2022 року 10 годині 45 хвилин.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1