Єдиний унікальний номер 205/5388/22
УХВАЛА

26 серпня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001110 від 27.11.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, подане представником заявника адвокатом ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про арешт майна. Обґрунтовуючи клопотання, зазначає, що ОСОБА_3 на праві власності належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . 26.12.20128 року ОСОБА_3 дізнався від приватного нотаріуса, що вказане домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_7 , при цьому він не підписував жодних договорів купівлі-продажу. В подальшому між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 . Представником потерпілого в рамках кримінального провадження подано цивільний позов. Відтак, з метою забезпечення прав потерпілого та забезпечення збереження речових доказів просив накласти арешт на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 297,5 кв.м. та житловою 93,4 кв.м., а також на земельну ділянку площею 0,0840 га. за кадастровим № :02:272:0061; тимчасово до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити будь-яких осіб прав на відчуження та розпорядження вказаним майном, також заборонити приховувати, пошкоджувати, псувати, знищувати та перетворювати вказане майно; заборонити вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вказаного майна.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 відніс розгляд клопотання на розсуд суду.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити.

Вислухавши пояснення прокурора, адвоката, на підставі досліджених матеріалів, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В провадженні СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001110 від 27.11.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Разом з тим, до клопотання не долучений цивільний позов.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу) та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Зі змісту клопотання вбачається, що метою накладення арешту на майно, зокрема є забезпечення прав потерпілого та забезпечення збереження речових доказів. Крім того, адвокат в судовому засіданні зазначив про необхідність накладення арешту на майно, щоб в подальшому не було його відчуження.

Так, згідно ухвали слідчого судді Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 29.12.2018 року в рамках кримінального провадження № 0001555 накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Адвокатом слідчому судді не надано належних та допустимих доказів того, що в рамках даного кримінального провадження будь-якій особі, повідомлено про підозру, не надано доказів того, що ОСОБА_3 визнано потерпілим в кримінальному провадженні № 0001110 від 27.11.2021 року, не надано доказів, що домоволодіння АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За таких обставин підстави для задоволення клопотання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про арешт майна, подане представником заявника адвокатом ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.
Повний текст ухвали оголошений 29.08.2022 року о 14-00 години.

Слідчий суддя ОСОБА_1