Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/1796/22
Номер провадження: 1-кп/511/171/22

05 жовтня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
захисника адвоката - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000208 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.05.2022 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Роздільна Одеської області, громадянки України, офіційно не працюючої, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2006 та 2012 років народження, зареєстрованої АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчинені злочину, передбаченого ст.124 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_4 , 23.05.2022 приблизно о 21:00 годині знаходилась в гаражному приміщенні розташованому за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .В цей час, на територію вказаного домоволодіння прийшов її співмешканець ОСОБА_6 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав звати ОСОБА_4 та підійшовши до вхідних дверей гаражного приміщення намагався їх відкрити.Обвинувачена ОСОБА_4 , розуміючи, що ОСОБА_6 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з метою уникнення конфлікту, оскільки раніше ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння провокував конфлікти, зачинила вхідні двері у приміщення гаражу та утримувала їх руками.
Через деякий час, ОСОБА_6 за допомогою фізичної сили та металевого прута відкрив вхідні двері у приміщення гаражу, після чого, пройшовши в середину приміщення гаражу, на ґрунті невирішених особистих та побутових питань розпочав конфлікт з обвинуваченою ОСОБА_4 , в ході якого, ОСОБА_6 завдав ОСОБА_4 один удар долонею руки в область обличчя, в наслідок чого обвинувачена ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді садна з локалізацією у ділянці спинки носа, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, у подальшому, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розпочалась боротьба, в ході якої вони обидва впали на підлогу, обвинувачена ОСОБА_4 опинилась у положенні лежачі на спині, а ОСОБА_6 зверху на ній.
В цей час обвинувачена ОСОБА_4 , на підлозі, праворуч від себе побачила кухонний ніж, який схопила правою рукою та з метою самозахисту та подальшого припинення нанесення їй тілесних ушкоджень завдала лезом вказаного ножа один удар в область лівої ноги ОСОБА_6 .
Після отриманого порання ОСОБА_6 підвівся та припинив протиправні дії щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , проте остання, невірно оцінивши небезпечність посягання та обстановку захисту, маючи при цьому реальну можливість захистити свої інтереси без заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки захист явно не відповідав характеру нападу, умисно, з мотивів самозахисту, та усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілого та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно нанесла ОСОБА_6 ще два удари лезом ножа в область лівої ноги спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді наскрізного поранення передньої половини нижньої третини лівого стегна з вхідною раною з боку зовнішньої поверхні вказаного стегна, дві рани з боку зовнішньої та внутрішньої поверхні верхньої третини лівої гомілки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 перечепився ногою за поріг біля вхідної двері у приміщення гаражу, в наслідок чого, через дверний отвір, випав з приміщення гаражу у подвір`я де знепритомнів.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину передбаченого ст.124 КК України визнала повністю, щиро розкаялася, підтвердила фактичні обставини справи і суду пояснила, що 23.05.2022 приблизно о 21:00 годині вона знаходилась в гаражі, що розташований за її місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .В цей час, до гаражу підійшов її співмешканець ОСОБА_6 , який був в стані алкогольного сп`яніння та почав її звати. Вона, розуміючи, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з метою уникнення конфлікту, зачинила вхідні двері у приміщення гаражу та утримувала їх руками, оскільки раніше ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння провокував конфлікти.Через деякий час, ОСОБА_6 за допомогою фізичної сили та металевого прута відкрив вхідні двері у приміщення гаражу, після чого, пройшовши в середину приміщення гаражу, на ґрунті невирішених особистих та побутових питань розпочав з нею конфлікт. В ході якого, ОСОБА_6 завдав їй один удар долонею руки в область її обличчя, в наслідок чого вона отримала тілесні ушкодження у вигляді садна з локалізацією у ділянці спинки носа. В подальшому, між ними розпочалась боротьба, в ході якої вони обидва впали на підлогу. Коли вона опинилась у положенні лежачі на спині, а ОСОБА_6 зверху на ній, вона на підлозі, праворуч від себе побачила кухонний ніж, який схопила правою рукою та з метою самозахисту та подальшого припинення нанесення їй тілесних ушкоджень, завдала один удар ножом в область лівої ноги ОСОБА_6 . В подальшому вона ще два рази ударила ножом в область лівої ноги ОСОБА_6 ..Після чого ОСОБА_6 перечепився ногою за поріг біля вхідної двері гаражу, в наслідок чого, через дверний отвір, випав з приміщення гаражу у подвір`я де знепритомнів.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі та повідомив, що він претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має.( а.к.п.15)
Таким чином показання обвинуваченої ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які вона не оспорює.
Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників процесу, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченої, оскільки істинність, добровільність та правдивість її позиції у суду сумнівів не викликає.
Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину, а її дії правильно кваліфіковані за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченої та враховує ті обставини, що вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2006 та 2012 року народження ( а.к.п.87), характеризується позитивно за місцем проживання (а.к.п.88), і є особою раніше не судимою (а.к.п.89), на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, ( а.к.п.86)
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_4 Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинувачену та її спосіб життя, історію правопорушень зроблено висновок про середній ризик вчинення нею повторного кримінального правопорушення та про середній ризик небезпеки для суспільства. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень. (а.к.п.79-83).
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.
Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.
За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.
Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.
Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.
При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченої ОСОБА_4 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням ії від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.
Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченої покласти на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.
Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.05.2022 року був накладений арешт на тимчасове вилучене майно, під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_3 Роздільнянська центральна районна лікарня майно, а саме: : - два чоловічих черевика коричневого кольору, всередині яких знаходяться шкарпетки темного кольору з плямами бурого кольору зовні схожими на кров, - штани чоловічі чорного кольору з плямами бурого кольору зовні схожими на кров, - чоловіча футболка жовтого кольору з плямами бурого кольору зовні схожими на кров, - чоловіча порізана кофта темного кольору з плямами бурого кольору зовні схожими на кров, - різнокольорові чоловічі труси з плямами бурого кольору зовні схожими на кров з метою їх збереження в якості речових доказів та проведення в подальшому судових експертиз.
Крім того, ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.05.2022 року був накладений арешт на тимчасово вилучене, під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: кухонний ніж з рукояткою коричневого кольору, на якому знаходяться плями бурого кольору, які зовні схожі на кров та чоловічу сумку чорного кольору з метою їх збереження в якості речових доказів та проведення в подальшому судових експертиз.
У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст.349, ст. 368, ст. 369- ст.371,ст..373, ст. 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1( один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного ) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Запобіжний захід до засудженої ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.05.2022 року на тимчасове вилучене майно, під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_3 Роздільнянська центральна районна лікарня майно, а саме: : - два чоловічих черевика коричневого кольору, всередині яких знаходяться шкарпетки темного кольору з плямами бурого кольору зовні схожими на кров, - штани чоловічі чорного кольору з плямами бурого кольору зовні схожими на кров, - чоловіча футболка жовтого кольору з плямами бурого кольору зовні схожими на кров, - чоловіча порізана кофта темного кольору з плямами бурого кольору зовні схожими на кров, - різнокольорові чоловічі труси з плямами бурого кольору зовні схожими на кров з метою їх збереження в якості речових доказів.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.05.2022 року на тимчасово вилучене, під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: кухонний ніж з рукояткою коричневого кольору, на якому знаходяться плями бурого кольору, які зовні схожі на кров та чоловічу сумку чорного кольору з метою їх збереження в якості речових доказів.
Речові докази:
- два чоловічих черевика коричневого кольору, всередині яких знаходяться шкарпетки темного кольору з плямами бурого кольору зовні схожими на кров, штани чоловічі чорного кольору з плямами бурого кольору зовні схожими на кров, чоловіча футболка жовтого кольору з плямами бурого кольору зовні схожими на кров, чоловіча порізана кофта темного кольору з плямами бурого кольору зовні схожими на кров, різнокольорові чоловічі труси з плямами бурого кольору зовні схожими на кров, після набрання вироком законної сили, - знищити;
- кухонний ніж з рукояткою коричневого кольору, на якому знаходяться плями бурого кольору, які зовні схожі на кров та чоловічу сумку чорного кольору, після набрання вироком законної сили, - знищити.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1