Справа № 353/579/22
Провадження № 1-кп/353/108/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тлумач кримінальне провадження № 0000040, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої у АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, депутатом не обиралася, згідно ст. 89 КК України раніше не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, а також незаконно заволоділа паспортом та іншими важливими особистими документами потерпілого ОСОБА_7 .

Вказані кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку із повномасштабною російською збройною агресією, на території України введено воєнний стан. В подальшому дію воєнного стану на території України продовжено Указом Президента України № 341 від 17.05.2022 року строком на 90 діб.

ОСОБА_6 12.05.2022 року біля 15 год 00 хв перебувала у гостях у свого знайомого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у кімнаті житлового будинку ОСОБА_6 побачила, що ОСОБА_7 помістив до кишені своєї сумки грошові кошти, та дану сумку заховав у шафу, після чого останній свій мобільний телефон марки «PowerE240» залишив на столі біля ліжка та ліг спати. В цей момент у ОСОБА_6 виник умисел на таємне заволодіння майном, яке належить ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 12.05.2022 року в період часу із 15 год 00 хв по 18 год 00 хв, користуючись тим, що ОСОБА_7 спить, і що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу таємно викрала бувший у користуванні мобільний телефон «PowerE240» вартістю 402 гривні із двома сім-картами оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 100 гривень кожна, без грошових коштів на рахунку, бувшу у користуванні сумку вартістю 150 гривень, у якій знаходились грошові кошти у сумі 2800 гривень, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 серії НОМЕР_1 , виданий Тлумацьким РВ УМВС в Івано-Франківській області 08.01.1998 року та інші важливі особисті документи, а саме військовий квиток на ім`я ОСОБА_7 серії НОМЕР_2 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 21.04.1981 року та посвідчення інваліда війни на ім`я ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 , видане Управлінням соціального захисту населення Тлумацької РДА 13.09.2017 року.

В подальшому ОСОБА_6 з викраденим майном місце злочину покинула, розпорядилась ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3552 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану та кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами.

За сукупністю ОСОБА_6 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, визнала повністю, підтвердила обставини вчинених нею кримінальних правопорушень відповідно до викладеного та за обставин, наведених у обвинувальному акті та надала показання про те, що вона дійсно 12.05.2022 року біля 15 год 00 хв перебувала у гостях у свого знайомого ОСОБА_7 у АДРЕСА_2 , де вони розпивали алкогольні напої. Пізніше вона побачила, що останній помістив до кишені своєї сумки гроші, яку заховав у шафу та залишив свій мобільний телефон на столі біля ліжка і ліг спати. Користуючись тим, що ОСОБА_7 спить, вона викрала його мобільний телефон та сумку з шафи, у якій були гроші у сумі 2800 гривень, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , його військовий квиток та його посвідчення інваліда війни і вийшла з будинку. Невдовзі її затримали працівники поліції. Просила її суворо не карати, оскільки у вчиненому щиро розкаюється, збитки відшкодувала та з потерпілим примирилася.
Прокурор просив визнати обвинувачену винуватою у вчиненні інкримінованих діянь та призначити покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавленням волі на строк 5 років, за ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченувід відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, а також просив обвинувачену суворо не карати, оскільки вони примирилися та шкода йому відшкодована.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_6 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, передбачених за ч.4 ст. 185 та ч.3 ст. 357 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та обвинувачена також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд, враховуючи викладене, заслухавши учасників судового засідання та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у діях, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинену в умовах воєнного станута кваліфікує її дії за ч.4 ст.185КК України та незаконному заволодінні паспортом та іншими важливими особистими документами потерпілого ОСОБА_7 та кваліфікує її дії за ч.3 ст.357КК України.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченою, з яких кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України є тяжким злочином та кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 357 КК України нетяжким злочином.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 в порядку п. 1,2 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Виходячи з вищанаведеного, обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених нею кримінальних правопорушень та її особу, а саме те, що обвинувачена згідно ст. 89 КК України раніше не судима, вона є молодого віку, має місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинувачену та відсутність до неї будь-яких претензій, викладену в його письмовій заяві, відшкодування шкоди потерпілому та відсутність обтяжуючих обставин.
Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», а тому суд враховуючи вищезазначене, особу обвинуваченої, всі пом`якшуючі покарання обставини, вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства.

Суд також враховує досудову доповідь Тлумацького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 29.08.2022 року, про те, що виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства та окремих осіб.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій, суд також враховує і спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченої.
Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання у межах санкцій ч. 4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки та остаточне покарання визначити за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами, передбаченими ч.1 ст.70 КК України, із застосуванням статті 75 КК України та покладенням частини обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, і це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченої до набрання цим вироком законної сили немає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
На підставі наведеного та, керуючись ст. 100, 124, 368-371, 373, 374, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч. 3 ст.357 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 визначити у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язок:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме:
- Мобільний телефон моделі «Power E240» чорного кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_4 , ІМЕІ 2 НОМЕР_5 із двома сім-картами оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» номери мобільного телефону НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 серії НОМЕР_1 , виданий Тлумацьким РВ УМВС в Івано-Франківській області 08.01.1998 року, військовий квиток на ім`я ОСОБА_7 серії НОМЕР_2 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 21.04.1981 року, посвідчення інваліда війни на ім`я ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 , видане Управлінням соціального захисту населення Тлумацької РДА 13.09.2017 року, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 , вважати повернутими власнику.
- сумку (барсетку чоловічу), марки SAIYILITE, яка зберігається в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 5 (м.Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області повернути потерпілому ОСОБА_7 .
Судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 2265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) грн 24 коп стягнути з на користь держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_8