ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2621/22 Справа № 193/380/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. ДніпроКолегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,(в режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріалами провадження за апеляційною скаргою прокурора Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року, якою було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що станом на 08.08.2022 засуджений відбув, визначених п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання (2 роки і 8 місяців). Невідбута частина покарання складає 07 місяців і 11 днів позбавлення волі.
Під час відбування покарань засудженим з 19.06.2019 в ДУ «Лук`янівський слідчий ізолятор». Вимоги режиму утримання не порушував. Заохочень та стягнень не мав.
З 01.08.2019 ОСОБА_7 став відбувати покарання у ДУ «Райківська виправна колонія (№73)», де характеризувався посередньо. Зокрема під час відбування покарання у цій установі засуджений заохочень не мав, одного разу допустив порушення вимог режиму утримання, за що мав стягнення у вигляді догани, яке наразі погашене в установленому порядку.
З 17.10.2019 міру покарання ОСОБА_7 продовжив відбувати в ДУ «Софіївська виправна колонія (№ 45)», де характеризується позитивно. Має 4 заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. За час відбування покарання у цій установі жодних стягнень не мав.
У взаємовідносинах з іншими за засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки з засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та у ввічливих взаємовідносин.
За станом здоров`я є інвалідом ІІ групи довічно, але незважаючи на тяжкий стан здоров`я засуджений добровільно з власної ініціативи без оплати праці виходить на роботи до промислової зони установи та працює в швейному цеху, подаючи таким чином позитивний приклад поведінки іншим засудженим установи. При виконанні дорученої роботи дбайливо ставиться до майна, якими користується. Роботи з самообслуговування та благоустрою установи виконує згідно графіка, до їх виконання ставиться сумлінно. Дотримується вимог пожежної безпеки. Спальне місце утримує в чистоті та порядку, сам завжди охайний.
Заходи виховного характеру відвідує регулярно. Зарахований до програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», проявляє в ній належну соціально-корисну активність. Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом листувань та телефонних переговорів.
ОСОБА_7 раніше був засуджений за вчинення тяжких злочинів та відбував покарання у виді позбавлення волі, але умовно-дострокове звільнення до нього застосовувалося лише одного разу, та й то ще у 2008 році.
Позитивна характеристика засудженого, наявність у нього чотирьох заохочень, відсутність не погашених стягнень, а також добровільне відшкодування процесуальних витрат згідно вироку суду на підставі ВП 59368978 у розмірі 3190,40 грн, на переконання суду, вказали на виправлення останнього.
Крім того, суд зауважив, що ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи, проте незважаючи на вади свого здоров`я, останній добровільно, без оплати праці залучається до суспільно-корисної праці у швейному цеху установи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити засудженому ОСОБА_7 у клопотанні про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, а саме останній раз засуджений 16.05.2018 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст.ст. 69, 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
20.01.2022 комісією з умовно-дострокового звільнення відмовлено в умовно-довгостроковому звільненні, так як засуджений не довів своє виправлення. Крім того засуджений звільнявся 18.12.2008 умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 5 днів, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин.
Прокурор зауважує, що судом першої інстанції не було надано оцінку, яким чином засуджений бере участь і проявляє корисну активність в організації виховних заходів в установі, не надано оцінки участі засудженого в самодіяльності організаціях засуджених та ставлення до праці.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити та ухвалу суду першої інстанції скасувати.
Засуджений вважав ухвалу суду першої інстанції законною та такою, що повинна залишитися без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений довів своє виправлення, а тому може бути звільнений умовно-достроково.
При цьому, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Подільського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року, зміненого в частині призначеного покарання за ухвалою Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст. 69, 70 КК України до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна. Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 08.09.2017 до 08.12.2017.
Початок строку відбуття покарання: 19.06.2019, кінець такого строку: 19.03.2023.
Станом на 08.08.2022 засуджений відбув, визначених п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання (2 роки і 08 місяців). Невідбута частина покарання складає 07 місяців і 11 днів позбавлення волі.
Дослідженням матеріалів встановлено, що засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду про умовно-дострокове звільнення, посилаючись на те, що є наявні підстави, передбачені ст. 81 КК України, а саме відомостями, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Є інвалідом 2 групи, має 4 заохочення, вину у скоєному визнав у повному обсязі.
Колегія суддів вбачає, що під час відбування покарань засудженим з 19.06.2019 в ДУ «Лук`янівський слідчий ізолятор». Вимоги режиму утримання не порушував. Заохочень та стягнень не мав.
З 01.08.2019 ОСОБА_7 став відбувати покарання у ДУ «Райківська виправна колонія (№ 73)», де характеризувався посередньо. Зокрема під час відбування покарання у цій установі засуджений заохочень не мав, одного разу допустив порушення вимог режиму утримання, за що мав стягнення у вигляді догани, яке наразі погашене в установленому порядку.
З 17.10.2019 міру покарання ОСОБА_7 продовжив відбувати в ДУ «Софіївська виправна колонія (№ 45)», де характеризується позитивно. Має 4 заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. За час відбування покарання у цій установі жодних стягнень не мав.
У взаємовідносинах з іншими за засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки з засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та у ввічливих взаємовідносин.
При виконанні дорученої роботи дбайливо ставиться до майна, якими користується. Роботи з самообслуговування та благоустрою установи виконує згідно графіка, до їх виконання ставиться сумлінно. Дотримується вимог пожежної безпеки. Спальне місце утримує в чистоті та порядку, сам завжди охайний.
Заходи виховного характеру відвідує регулярно. Зарахований до програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», проявляє в ній належну соціально-корисну активність. Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом листувань та телефонних переговорів.
Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_7 раніше був засуджений за вчинення тяжких злочинів та відбував покарання у виді позбавлення волі, але умовно-дострокове звільнення до нього застосовувалося лише одного разу, та й то ще у 2008 році.
Позитивна характеристика засудженого, наявність у нього чотирьох заохочень, відсутність не погашених стягнень, а також добровільне відшкодування процесуальних витрат згідно вироку суду на підставі ВП 59368978 у розмірі 3190,40 грн, на переконання колегію суддів, вказують на виправлення останнього.
Також з матеріалів провадження вбачається, що засуджений підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними.
Крім вказаного вище, апеляційний суд звертає увагу на той факт, що ОСОБА_7 є інвалідом 2 групи, при цьому слід відзначити, що згідно медичної довідки засуджений ОСОБА_7 рішенням спеціалізованої травматологічної МСЕК м. Києва був визнаний інвалідом 2 групи, довічно з приводу двобічного коксартрозу. В індивідуальній програмі реабілітації № 204 від 15.02.2019 вказано, що хворий потребує ендопротезування обох кульшових суглобів. 15.01.2019 консультований в ДУ Інститут травматології та ортопедії НАМН України, де рекомендовано ендопротезування в плановому порядку (а.м. 31). Проте незважаючи на вади свого здоров`я, останній добровільно, без оплати праці залучається до суспільно-корисної праці у швейному цеху установи, подаючи таким чином позитивний приклад поведінки засудженим установи.
Щодо доводів сторони обвинувачення, про те, що 18.12.2008 засуджений був умовно-достроково звільнений на 1 рік 3 місяці 5 днів, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин, апеляційний суд вбачає, що вищенаведені обставини в розумінні ст. 81 КК України можуть слугувати підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування невідбутої частини покарання, оскільки вони свідчать про фактичне виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі всього часу перебування у місцях позбавлення волі, де він відбував покарання.
Доводи прокурора про те, що 20.01.2022 комісією з умовно-дострокового звільнення відмовлено в умовно-довгостроковому звільненні ОСОБА_7 , оскільки останній не довів своє виправлення, колегія суддів вказує наступне.
Матеріали справи не містять будь-яких відомостей, щодо відмови засудженому 20.01.2022 комісією в умовно-дострокового звільненні. Однак вказане не є перешкодою для того, аби особою засудженим було подано клопотання до суду в порядку ст. 81 КПК України.
Посилання апелянта, що судом першої інстанції не було надано оцінку, яким чином засуджений бере участь і проявляє корисну активність в організації виховних заходів в установі та не надав оцінки участі засудженого в самодіяльності організаціях засуджених та ставлення до праці, не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки вказані матеріали були досліджені відповідно до ст. 404 КПК України під час апеляційного перегляду.
Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до ОСОБА_7 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
З огляду на вищевикладене, доводи прокурора не спростовують висновки суду першої інстанції, а також не свідчать про недоведення засудженим свого виправлення та про відсутність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року, якою було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4