ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2156/22 Справа № 205/2445/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 22 дні.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що ОСОБА_7 за час відбуття покарання має дев`ять заохочень та три дисциплінарні стягнення, які на теперішній час погашені, з 01 квітня 2022 року проходить курс лікування в Спеціалізованій туберкульозній лікарні при державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)», режим відбування покарання не порушує, належним чином приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Також, суд звернув увагу на поведінку засудженого ОСОБА_7 під час відбування покарання, зокрема на його ввічливість та тактовність як по відношенню до адміністрації установи виконання покарань, так і до інших засуджених, його участь у програмах диференційованого виховного впливу за темою «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення». Разом із цим, суд зауважив, що від початку відбування покарання до направлення засудженого на лікування у зв`язку з захворюванням, останній працював та сумлінно виконував покладені на нього обов`язки. Окрім цього, суд врахував, що ОСОБА_7 засуджений вперше, вину у вчиненому злочині визнає, висловлює розкаяння та усвідомлення свої вчинків та їх наслідків, а також вік ОСОБА_7 , якому на день розгляду клопотання виповнилося шістдесят шість років, тривалість відбутого строку покарання, а також незначний залишок невідбутого строку покарання, який із чотирнадцяти років позбавлення волі складає два роки та двадцять два дні. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 не лише став на шлях виправлення, але й належною поведінкою та сумлінним ставленням до праці його довів.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання відмовити.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону. Прокурор вважає, що суд не перевірив відомості про працевлаштування засудженого та його ставлення до праці. Окрім цього, на думку прокурора, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, а невідбута частина покарання є значною. Окрім цього, поза увагою суду залишилось й те, що засуджений має 3 стягнення. Також, прокурор вважає, що суд жодним чином не з`ясував у засудженого додержання останнім вимог режиму, праці та навчання, участь у самодіяльних організаціях та його наміри щодо долучення до суспільно-корисної праці.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, засудженого та захисника, які проти задоволення скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного застосування до засудженого умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений довів своє виправлення, а тому може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Так, ОСОБА_10 відбуває покарання у виді чотирнадцяти років позбавлення волі, призначене йому вироком Сватівського міськрайонного суду Луганської області від 12 березня 2012 року за п.1 ч.2 ст.115 КК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, за час відбуття покарання засуджений має дев`ять заохочень та три дисциплінарні стягнення, які на теперішній час погашені, режим відбування покарання не порушує, приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно, ввічливий та тактовний по відношенню до адміністрації установи виконання покарань та до інших засуджених, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу за темою «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення».
Водночас, з 01 квітня 2022 року ОСОБА_10 проходить курс лікування в Спеціалізованій туберкульозній лікарні при державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)», до лікування ставиться задовільно, вимоги лікарів виконує. При цьому, від початку відбування покарання до направлення його на лікування у зв`язку з захворюванням, засуджений працював та сумлінно виконував покладені на нього обов`язки.
Окрім того, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вперше, вину у вчиненому злочині визнає, висловлює розкаяння та усвідомлення свої вчинків та їх наслідків, а на день розгляду клопотання останньому виповнилось шістдесят шість років.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявність підстав для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість судового рішення, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність його умовно-дострокового звільнення, навівши при цьому докладні мотиви свого рішення.
Доводи прокурора про те, що суд не надав оцінки тим обставинам, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин та невідбута частина покарання є значною, не заслуговують на увагу, адже ці обставини не можуть вказувати на те, що поведінка засудженого не зазнала позитивних змін.
Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має дев`ять заохочень та позитивну характеристику. За цих обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 81 КК України.
Щодо доводів прокурора про наявність у засудженого трьох стягнень, то вони також є безпідставними, оскільки ці стягнення погашені.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4