Справа № 372/2474/21
Провадження № 1-кп-87/22
В И Р О К
іменем України

08 серпня 2022 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000527 від 01.06.2021 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Українка Обухівського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

1 червня 2021 року о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні службового кабінету №2, розташованого в адміністративній будівлі Обухівського РУП, достовірно знаючи, що поліцейська ВРПП Обухівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області сержант поліції ОСОБА_6 , в посадові обов`язки якої входить робота, пов`язана із застосування до порушників заходів адміністративного впливу, є службовою особою органів Національної поліції України, оскільки та перебувала в однострої, назвала свою посаду та спеціальне звання, на видному місці мала при собі нагрудний жетон співробітника поліції, вчинив наступні дії. ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою уникнення для себе адміністративної відповідальності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, в ході спілкування із працівником поліції ОСОБА_6 , запропонував останній неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів за не притягнення його до адміністративної відповідальності.

Цього ж дня о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні службового кабінету №2, що розташований в адміністративній будівлі Обухівського РУП та, не звертаючи уваги на попередження поліцейської ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, продовжуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з метою уникнення адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, підійшов до столу, за яким в цей час сиділа поліцейська ВРПП ОСОБА_6 , дістав із кишені штанів банкноту номіналом 100 доларів США, та надав їх поліцейській ОСОБА_6 , поклавши дану грошову купюру на стіл, який знаходився в службовому кабінеті №2 Обухівського РУП.

Винуватість ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, підтверджується сукупністю узгоджених між собою доказів, які суд визнав допустимими, достатніми та належними.

Із показань свідка ОСОБА_6 , яка працює поліцейською ВРПП, вбачається, що 31 травня 2021 року вона із колегою ОСОБА_7 виїхали в с. Таценки Обухівського району на оформлення дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_4 , який при цьому мав ознаки алкогольного сп`яніння. За результатами виїзду на ОСОБА_4 було складено три протоколи про адміністративні правопорушення за ст. ст. 122-2, 124, 130 КУпАП, вилучене посвідчення водія. Наступного дня, 01.06.2021 року близько 08 год. 10 хв. ОСОБА_7 повідомив їй, що до приміщення Обухівського ВП приїхав ОСОБА_4 та просить зустрітися із нею. Вона розцінила намір ОСОБА_4 зустрітися із нею, як можливість надати письмові пояснення або отримати тимчасове посвідчення водія. Враховуючи, що напередодні поведінка ОСОБА_4 під час оформлення адміністративних матеріалів мала провокативний характер, звелася до чисельних образ та погроз на її адресу, вона побоюючись за свою безпеку, надала згоду на його візит до кабінету, але, в свою чергу, вирішила включити нагрудну камеру відеофіксації подій, яка в цей час перебувала на сейфі в цьому ж кабінеті. Зайшовши до кабінету на першому поверсі, в якому вона знаходилася, ОСОБА_4 почав просити її про «зникнення адміністративних матеріалів», пропонував «домовитися про повернення йому посвідчення водія». Підійшовши впритул до її стола, ОСОБА_4 , не реагуючи на її неодноразові попередження про кримінальний характер його пропозицій, поклав на стіл перед нею 100 доларів США., які дістав із кишені одягу. Після цього вона викликала слідчу оперативну групу для оформлення події, яку вона розцінила, як надання неправомірної вигоди службовій особі.

В свою чергу, пояснення свідка ОСОБА_6 повністю узгоджується із інформацією із відеозапису, оглянутому в судовому засіданні, зафіксованому нагрудним портативним відеореєстратором поліцейського ВРПП Обухівського районного управління поліції ОСОБА_6 01.06.2021 р (а. с. 74-82).

Детальний зміст цієї розмови також зафіксований в протоколі огляду відеозапису від 23 червня 2021 року, і відповідно до якого ОСОБА_4 під час розмови із поліцейською ОСОБА_6 кладе на стіл перед нею грошову купюру номіналом 100 доларів США, і після наведення на купюру камери відеофіксації прибирає цю ж купюру назад до кишені (а. с. 74-75). Незважаючи на відсутність конкретної пропозиції на надання неправомірної вигоди від ОСОБА_4 , тлумачення його висловів в сукупності, як то «можна зробити так, щоб всього цього не було», відповідь «гроші» на питання поліцейської «що це», а також ряд його дій, які звелися до наближення до робочого місця поліцейської, покладення на робочий стіл безпосередньо перед ОСОБА_6 грошової купюри, а після її дій із відеофіксацією, негайне забирання грошей назад та приховування їх до своєї кишені, не викликають в суду сумнівів, що умисел ОСОБА_4 був спрямований саме на надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення певних дій, пов`язаних із уникненням адміністративної відповідальності. Тим більше, в судовому засіданні під час допиту свідків та вивчення документів та інших доказів, не отримано інформації, яка б дала суду підстави вважати, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , як службовою особою, могли існувати інші відносини, поза межами провадження про адміністративне правопорушення за складеними напередодні протоколами за порушення ПДР. Тобто сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь яке інше розумне пояснення події, що відбулася, окрім того, що інкримінується ОСОБА_4 , і винний в цій події також останній.

Суд скептично ставиться до позиції захисту, що вказаний відеозапис не може бути визнаний допустимим доказом, оскільки нагрудний реєстратор не містить внутрішнього CD диску, оригінал диску відсутній в матеріалах кримінального провадження. Суд, відхиляючи позицію захисту бере до уваги позицію Верховного Суду, висловлену в постанові у справі № 756/8124/19 від 19 серпня 2021 року, яка зводиться до наступного. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке саме значення, як документу. Відповідно до ст. 7 Закону України від 22 травня 2003 року № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Матеріальний носій лише спосіб збереження інформації, який має значення, тільки коли електронний документ є речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той самий електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення. Долучені до матеріалів провадження як речові докази CD-диски з відеозаписами обставин подій були виготовлені у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді як файл. Таким чином, записаний на оптичний диск носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.
В свою чергу, із листа начальника ВРПП Обухівського РУП вбачається, що технічними характеристиками нагрудних камер працівників поліції не передбачено карт пам`яті, відеозапис здійснюється на внутрішню вмонтовану пам`ять нагрудних камер (а. с. 73).
Судом також перевірена законність отримання цього диску, як доказу, шляхом оцінки інформації, яка міститься в протоколі виготовлення копії інформації від 01 червня 2021 року, і відповідно до змісту якого, спеціаліст криміналіст Обухівського РУП ОСОБА_8 попередньо залучений постановою слідчого від 01.06.2021 року карту -пам`яті «Kingston 64 gb 1948 wvhn003531016», вбудовану в камеру Panasonic full hd hcv260, під`єднав до комп`ютера «Samsung s24d300», за допомогою картрідера, відкрив папку із файлом та скопіював на оптичний диск PSP333WG21035339. В подальшому зазначений оптичний диск був поміщений ним до паперового пакету.
Відповідно до висновку експерта від 29.06.2021 року файл, який знаходиться на диску PSP333WG21035339, допустимість якого ставить під сумнів сторона захисту, ознак монтажу або змін, що могли бути привнесені як під час запису, так і після нього, не виявляє (а. с. 132-136).
Таким чином, в ході оцінки цього доказу, а саме даних, зафіксованих на оптичному диску, судом не встановлено ознак недопустимості.
Провина ОСОБА_4 між іншим доводиться й іншими доказами, зокрема фактичними даними, відображеними в протоколі затримання ОСОБА_4 , в ході якого в нього шляхом добровільної видачі вилучена банкнота номіналом 100 доларів США з серійним номером НВ 77387493 G B 2, і яка, відповідно до висновку експертизи від 02.06.2021 року, відповідає за способами друку та спеціальним елементам захисту грошовим знакам аналогічного номіналу та зразку, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника США (а. с. 108-111).
Суд відхиляє аргументи сторони захисту, що на експертизу передано купюру не з тими ідентифікуючими даними, які містилися на вилученій у ОСОБА_4 купюрі при затриманні, оскільки це спростовується безпосередньо документами та висновком експертизи.
Аргументи сторони захисту про те, що грошова купюра не долучена до матеріалів кримінального провадження, не відкривалася стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, не досліджувалася судом, і як наслідок є недопустимим доказом, суд вважає неспроможними з огляду на наступне.
По-перше, грошові кошти, а саме купюра номіналом 100 доларів США з серійним номером НВ 77387493 G B 2, визнана речовим доказам постановою слідчого від 01 червня 2021 року, місцем зберігання яких вказано Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ Національної поліції в Київській області. Ухвалою слідчого судді від 02.06.2021 року на вищевказані грошові кошти накладений арешт. По-друге, грошові кошти відповідно до абз. 2 п. 21 порядку, встановленому Постановою КМУ «Про зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат та ін» від 19.11.2021 року № 1104, як такі, що не містять слідів кримінального правопорушення були передані на депозитний рахунок ГУНП в Київській області, що підтверджується відповідною квитанцією № 000818 від 14 вересня 2021 року.
Суд не оспорює позицію сторони захисту, що в рамках даного кримінального правопорушення, грошові кошти в розмірі 100 доларів США, виступають предметом кримінального правопорушення. Проте, виходячи із визначення поняття речових доказів, яке наводиться в ч. 1 ст. 98 КПК України, речовий доказ, як матеріальний об`єкт, який містить будь-які відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, може співпадати із предметом кримінального правопорушення, і очевидно, що законодавець не вбачає в цьому будь-яких протиріч.
Належність речового доказу до предмету кримінального правопорушення матиме місце при визначенні долі речових доказів при ухваленні судового рішення відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Враховуючи, що речовий доказ у вигляді грошової купюри, переданий на депозитний рахунок у встановленому законом порядку, попередньо здійснена повна й належна фіксація предмету злочину, грошові кошти не містили слідів злочину, на кшталт фарби чи ін., суд не вбачає підстав для визнання цього доказу недопустимим з підстав його невідкриття в порядку ст. 290 КПК України стороні захисту.
Факт статусу ОСОБА_6 , як службової особи поліцейської відділу реагування патрульної поліції, доводиться витягом із наказу від 01.02.2022 року № 28о/с (а. с. 117). Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не зазначав, що не розумів статус ОСОБА_6 , як службової особи поліцейської.
Факт наявності адміністративних матеріалів за ст. ст. 122-2, 124, 130 КУпАП щодо ОСОБА_4 , з приводу яких у обвинуваченого виник умисел на дачу неправомірної вигоди службовій особі підтверджується також відповідними протоколами, складеними ОСОБА_7 (а. с. 113-115.)
Свідок ОСОБА_7 , який теж є поліцейським ВРПП, надав пояснення, які не мають розбіжностей із поясненнями свідка ОСОБА_6 , відповідно до яких 31.05.2021 вони із колегою приймали участь в оформленні адміністративного матеріалу за ст. ст. 124, 122-4, 130 КУпАП відносно ОСОБА_4 . Свідок підтвердив, що ОСОБА_4 під час цих подій в грубій формі, використовуючи нецензурну лайку, звертався до ОСОБА_6 , намагаючись принизити її та залякати. Наступного дня 01.06.2021 року близько 08 год. біля приміщення Обухівського ВП до нього підійшов ОСОБА_9 , який став розпитувати про наявність якихось можливостей повернення йому посвідчення водія, і отримавши відповідь про виключну компетенцію суду вирішувати вказане питання, попросився пройти до кабінету ОСОБА_6 . На прохання ОСОБА_9 він провів його до кабінету ОСОБА_10 , через якийсь час остання викликала оперативну - слідчу групу.

Свідок ОСОБА_11 , яка доводиться обвинуваченому подругою, також підтвердила, що ОСОБА_9 01.06.2021 року прибув за адресою місцезнаходження Обухівського РУП задля вирішення питання про повернення йому посвідчення водія. Десь через 30-40 хв. від нього прийшло смс-повідомлення, що він затриманий в приміщенні поліції.

Суд також вважає за необхідне навести доводи на спростування позиції сторони захисту, висловленої в судовому засіданні, про наявність ознак провокації кримінального правопорушення, яке знайшло прояв у вигляді заздалегідь розпочатої відеофіксації правопорушення на відеокамеру.

Так, гідно з рекомендаціями Європейського суду з прав людини з метою перевірки дотримання права на справедливий судовий розгляд у випадку використання таємних агентів Суд насамперед перевіряє, чи влаштовувались пастки (те, що зазвичай називається "матеріальним критерієм провокації"), і якщо так, то чи міг заявник у національному суді скористатися цим для свого захисту ("процесуальний критерій провокації"; пункти 37, 51 рішення у справі "Баннікова проти Росії" від 04 листопада 2010 року, заява № 18757/06).

Суд визначає пастку як ситуацію, коли задіяні агенти - працівники органів правопорядку або особи, що діють на їх прохання - не обмежуються суто пасивними спостереженнями протиправної діяльності, а здійснюють на особу, за котрою стежать, певний вплив, провокуючи її скоїти правопорушення, яке би вона в іншому випадку не вчинила, з метою зафіксувати його, тобто отримати доказ і розпочати кримінальне переслідування (пункт 55 рішення у справі "Раманаускас проти Литви" від 05 лютого 2008 року, заява № 74420/01).

Аби встановити, чи було розслідування "суто пасивним", Суд вивчає мотиви, що виправдовували операцію проникнення, і поведінку державних органів, які її здійснювали. Зокрема, Суд встановлює, чи були об`єктивні сумніви у тому, що заявника втягнули у злочинну діяльність або схилили скоїти кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні не встановлено факту підбурювання обвинуваченого ОСОБА_4 з боку поліцейської ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, не наведено стороною захисту і доводів, які би свідчили про "активність" дій правоохоронних органів про схиляння обвинуваченого до надання неправомірної вигоди. Натомість із показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , проглянутого відеозапису вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 із власної ініціативи прибув 01 червня 2021 року до будівлі Обухівського РУП, без виклику чи повідомлень з боку представників правоохоронних органів, для «вирішення питання із правами водія», шляхом умовлянь ОСОБА_7 був проведений останнім до кабінету ОСОБА_6 . Вчинені ОСОБА_4 дії вказують на реалізацію ним своєї мети - повернути посвідчення водія в зв`язку із оформленням відносно нього напередодні адміністративних матеріалів за правопорушення, доведення провини за деякі з них, зокрема ст. 130 КУпАП, передбачало позбавлення права керування транспортним засобом на певний строк.

Згідно з даними, відображеними на цифровому носії інформації, на якому зафіксовано перебіг проведення аудіо-, відеоконтролю службового кабінету Обухівського РУП, неодноразово ініціативу надати неправоміру вигоду, виявляв саме ОСОБА_4 , незважаючи на неодноразові попередження поліцейської ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність та демонстрацію небажання підтримувати розмову на тему вирішення питання щодо адміністративних матеріалів. Жодних активних дій поліцейська ОСОБА_6 не вчиняла, до вчинення кримінального правопорушення не провокувала, зокрема і словесними репліками чи діями. Після того вчинення дій ОСОБА_4 у вигляді передачі коштів одразу викликала слідчу-оперативну групу.

При цьому, суд із довірою ставиться до пояснень свідка ОСОБА_12 , що відеофіксація в службовому кабінеті нею була розпочата виключно через побоювання за свою безпеку, так як поведінка ОСОБА_4 при складанні адмін. матеріалів напередодні, яка звелася до численних погроз та принижень на її адресу, давали їй підстави для цього.

Незважаючи на те, що до компетенції ОСОБА_12 , як поліцейської, яка приймала участь при складанні протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_4 , не належить прийняття рішень за результатами розгляду цих протоколів, суд, з огляду на сукупність оцінених доказів, приходить до висновку, що через юридичну необізнаність обвинувачений ОСОБА_4 не усвідомлював цього факту і добросовісно помилявся, вважаючи що саме до повноважень ОСОБА_12 належить вирішення питання про позбавлення його прав водія.

Надані стороною захисту постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотань захисника суд не вважає такими, що впливають на висновки суду в цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились в наданні неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 369 КК України і доведені в судовому засіданні.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, при цьому не працює, не навчається, працездатний, за місцем проживання характеризується посередньо, висновок органу пробації, який вважає за можливе виправлення останнього без ізоляції від суспільства, проте визначений середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства.

Обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає за доцільне обрати ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу, як найбільш м`якого, із передбачених інкримінованою статтею, але в розмірі, що дорівнює його верхній межі. Враховуючи, що обвинувачений є працездатною особою, суд не вважає, що відсутність офіційного місця роботи, може бути перешкодою для обрання саме такого виду покарання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України. Судові витрати підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 68 000 грн.
Речові докази у вигляді грошових коштів в розмірі 100 доларів США конфіскувати в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в розмірі 2059 грн. 44 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1