Справа № 216/4022/18
Провадження № 1-в/216/3/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 подання Центрально-Міського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Дніпропетровській області про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання Центрально-Міського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Дніпропетровській області, в якому порушується питання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного йому вироком суду, мотивоване таким. Засуджений ОСОБА_4 в період іспитового строку до адміністративної відповідальності не притягувався, але 19.05.2020 року було винесено письмове попередження за неявку на реєстрацію без поважних причин 09.04.2020 року, а 16.04.2020 року, 23.04.2020 року, 07.05.2020 року, 14.05.2020 року, 23.02.2021 року були винесені письмові попередження за неявку на реєстрацію без поважних причин 07.01.2021 року, 14.01.2021 року, 28.01.2021 року, 04.02.2021 року, 11.02.2021 року, 18.02.2021 року. Заплановані заходи в індивідуальному плані роботи із засудженим виконано, з метою задоволення криміногенних потреб видано направлення до Криворізького міськрайонного центру зайнятості для отримання консультації кар`єрного радника, надано консультації для досягнення мети плану. Крім того, 15.05.2020 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було направлено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002177 від 11.12.2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, який наразі перебуває на стадії розгляду. Посилаючись на положення ст. 62 Конституції України, представник органу пробації просив вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання.

Представник відділу пробації в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд подання за її відсутності, заявлені вимоги підтримала.

Прокурор надав суду заяву про розгляд подання без застосування засобів технічної фіксації, заперечував щодо задоволення подання, оскільки засуджений на даний час обвинувачується у вчиненні злочину, який він вчинив в період іспитового строку і кримінальне провадження знаходиться на розгляді в суді.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд подання за його відсутності.

Вивчивши подання та додані до нього матеріали, а також дослідивши особову справу засудженого, суд дійшов висновку, що вказане подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 75 КК України суд звільняє засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладенні на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Судом установлено, що вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

Разом з тим у Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають на розгляді матеріали кримінального провадження № 0002177 від 11 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.

При цьому суд бере до уваги, що за приписами ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальними вироком суду, що набрав законної сили.
Станом на 08 жовтня 2021 року (сплив іспитового строку) обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 за новим обвинуваченням судом не ухвалено.
Водночас суд зважає, що сам по собі факт наявності на розгляді в суді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень не може бути підставою для направлення засудженого для відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 78 КПК України.
Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що в разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК. Якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку. Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Системний аналіз наведених положень закону та роз`яснень свідчить про те, що саме вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, а не ухвалення вироку, суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання.

Отже, звільнення ОСОБА_4 від покарання за попереднім вироком позбавить суд можливості, у разі ухвалення обвинувального вироку за новим обвинуваченням, призначити остаточне покарання з дотриманням вимог статті 71 КК України.
Водночас суд звертає увагу, що у разі ухвалення судом виправдувального вироку або закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень під час випробування, орган пробації може повторно звернутись до суду з відповідним поданням про звільнення його від призначеного судом покарання.
З огляду на наведене суд вважає за необхідне в задоволенні подання органу пробації відмовити за його передчасністю.
На підставі викладеного, керуючись ст. 78 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Центрально-Міського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Дніпропетровській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_5 про вирішення питання щодо звільнення від призначеного покарання відносно ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1