Справа № 165/313/20
Провадження № 1-кп/165/50/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську, кримінальне провадження №0001204 від 29 жовтня 2019 року за ч.1 ст.263 КК України, про затвердження угоди про визнання винуватості від 22 липня 2022 року, укладеної між прокурором Нововолинського відділу Володимир-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нововолинська Волинської області, українець, громадянин України, освіта повна загальна середня, не одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, інвалідом І-ІІ групи не являється, не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , суд,

встановив:

14 жовтня 2019 року в обідню пору, на смітнику, що знаходиться поруч з буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 знайшов (незаконно придбав) поліетиленовий пакет, в якому знаходились металевий предмет еліпсоподібної форми та металевий предмет циліндричної форми, які згідно висновку експерта №92/786 від 28 листопада 2019 року є корпусом наступальної осколкової гранати РГД-5 та засобом підриву уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ-2, і при їх конструктивному поєднанні є наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5, і відноситься до вибухових пристроїв військового призначення та бойових припасів та придатні для вибуху, а також чотири патрони, які згідно висновку експерта №312 від 18 листопада 2019 року належать до боєприпасів і є проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, зразка 1979 року та придатні для стрільби, які ОСОБА_4 незаконно переніс до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з метою зберігання без передбаченого законом дозволу та зберігав до 29 жовтня 2019 року, коли працівниками поліції на підставі ухвали Нововолинського міського суду Волинської області від 18 жовтня 2019 року, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , в кімнаті були виявлені та вилучені вибухові пристрої та боєприпаси.
Правова кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України, тобто умисні дії, які виразились в придбанні, носінні та зберіганні вибухових пристроїв, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю та беззастережно.
Додаткові обов`язки для обвинуваченого ОСОБА_4 , які були б пов`язані з співпрацею у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, угодою не передбачається.
Покарання, узгоджене сторонами угоди та на призначення якого згідний обвинувачений ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України, з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а саме: його щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину; відсутність шкідливих наслідків від інкримінованого йому злочину, оскільки бойові припаси та вибухові пристрої, які ОСОБА_4 придбав, переніс та зберігав були вилучені працівниками правоохоронного органу. З огляду на наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також такі обставини, як вперше притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, відсутність судимостей, працевлаштування обвинуваченого на території Республіка Польща, перебування на його утриманні матері-пенсіонерки, у якої наявний ряд хвороб, в тому числі і таких, що перешкоджають її самообслуговуванню, позитивну характеристику обвинуваченого з місця проживання, не перебування його на обліку у лікаря нарколога та психіатра, оскільки даний злочин не заподіяв жодних суттєвих негативних наслідків, враховуючи поведінку обвинуваченого після вчинення даного злочину, зокрема, що нових злочинів та правопорушень не вчинив, що виключає його суспільну небезпеку та в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, тому є підстави для застосування ч.1 ст.69 КК України та призначення більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.263 КК України у виді штрафу, в розмірі 900 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 15300 грн.
Наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.473 КПК України, а саме: для прокурора, обвинуваченого та його захисника є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу та наслідки невиконання угоди сторонам зрозумілі.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив затвердити укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості, оскільки угода відповідає вимогам ст.472 КПК України та укладена добровільно. Наслідки затвердження даної угоди йому зрозумілі.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, угоду про визнання ним винуватості просить затвердити, оскільки укладена ним добровільно і він погоджується на покарання узгоджене в угоді.
У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 не заперечила щодо затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між обвинуваченим та прокурором, оскільки угода була укладена за її присутності ОСОБА_4 добровільно, і останній погодився на покарання узгоджене в угоді.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з того, що відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ч.5 ст.12 КК України віднесений до тяжкого злочину. Міра покарання погоджена сторонами угоди із застосуванням ч.1 ст.69 КК України із врахуванням зазначених в угоді пом`якшуючих вину обставин, з врахуванням відсутності обтяжуючих вину обставин, призначення більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.263 КК України у виді штрафу відповідає вимогам ч.1 ст.69 КК України.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4, ч.5 ст.474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, зокрема інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про підстави для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
У даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

Арешт на майно у даному кримінальному провадженні не накладався.

Речові докази: предмет за зовнішніми ознаками схожий на страйкбольну зброю (ігровий) (а.с.98), який передано під зберігальну розписку ОСОБА_7 (а.с.99) залишити останній; залишок наступальної ручної гранати РГД-5, чотири патрони калібру 5,45х39 мм, зразку 1979 року, один патрон калібру 5,45 мм, які передано на зберігання в кімнату РД ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області (а.с.100) знищити.

Стягнути в дохід держави з ОСОБА_4 витрати на проведення судових експертиз: 2512,16 грн., висновок №92/768 від 28 листопада 2019 року (а.с.96); 942,06 грн., висновок №312 від 18 листопада 2019 року (а.с.97), а всього 3454,22 грн.
Керуючись ст.370, ст.373, ст.374, ст.474, ст.475 КПК України, суд,

ухвалив:

Угоду про визнання винуватості від 22 липня 2022 року у кримінальному провадженні №0001204 від 29 жовтня 2019 року, укладену між прокурором Нововолинського відділу Володимир-Волинської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі дев`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятнадцять тисяч триста гривень.
Речові докази: предмет за зовнішніми ознаками схожий на страйкбольну зброю (ігровий), який передано під зберігальну розписку ОСОБА_7 залишити останній; залишок наступальної ручної гранати РГД-5, чотири патрони калібру 5,45х39 мм, зразку 1979 року, один патрон калібру 5,45 мм, які передано на зберігання в кімнату РД ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 3454 (три тисячі чотириста п`ятдесят чотири) грн. 22 коп. судових витрат.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1