ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/577/22 Номер провадження 11-сс/814/736/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
27 вересня 2022 року м. Полтава
Постановлене рішення мотивовано тим, що на час апеляційного розгляду назване вище кримінальне провадження закрито та досудове розслідування в ньому закінчено, що є перешкодою для розгляду скарги представника володільця майна по суті. Водночас судом апеляційної інстанції зазначено, що після закриття слідчим кримінального провадження власник або володілець майна має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку ст.174 КПК України.
З наведеним рішенням більшості колегії суддів не погоджуюся та висловлюю окрему думку на таких підставах.
Доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованим Конституцією України та законами України (ч.2 ст.55, п.8 ч.2 ст.129 Конституції України і ст.7, ч.6 ст.9, ст. 24 КПК України).
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи слугує однією з основних засад судочинства (п.8 ч.3 ст.129 Конституції України, «Про судоустрій і статус суддів»).
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 7 ст.173 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.
Законність і обґрунтованість рішень слідчого судді, прийнятих на досудовому розслідуванні, може бути забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Тому, передбачене главою 26 КПК України право на оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження й процесуальним інструментом виправлення судової помилки на цьому етапі кримінального провадження та відповідає його завданням, передбаченим ст.2 КПК України. Згідно з п.9 ч.1 ст.309 КПК України до таких судових рішень віднесено й ухвалу слідчого судді про арешт майна.
20 червня 2021 року на ухвалу слідчого судді представник володільця майна подав апеляційну скаргу, можливість і порядок оскарження якої визначено в ч.7 ст.173, п.9 ч.1 ст.309, ст.ст.310 та 422 КПК України.
Разом з цим, на мою думку, факт закриття на час апеляційного розгляду кримінального провадження, в рамках якого постановлено оскаржувану ухвалу, не тягне за собою закриття апеляційного провадження, тому апеляційна скарга підлягала розгляду по суті.
Згаданий факт не звужує змісту вказаних вище нормативних положень, що гарантують право володільця на перегляд судового рішення слідчого судді про арешт майна в апеляційному порядку, не звільняє суд від виконання повноважень, передбачених ст.422 КПК України, та перевірки оскаржуваної ухвали на її відповідність нормам матеріального й процесуального права.
Цей висновок ґрунтується й на тому, що в порядку апеляційної процедури здійснюється перегляд ухвали слідчого судді на відповідність вимогам закону на час її постановлення, а не після затим виниклих нових обставин. Правова природа повноважень, предмета і завдань слідчого судді є інстанційно сталою і не змінюється залежно від реалізації таких повноважень у суді першої чи апеляційної інстанції, за винятком лише додаткових функцій, обумовлених характером стадії апеляційного перегляду.
Слід зазначити, що за усталеною судовою практикою інститут закриття апеляційного провадження застосовується виключно в силу встановлення після призначення засідання обставин, які перешкоджають його здійсненню (наявність підстав для відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою або її повернення, вичерпний перелік яких наведено в ч.ч.3, 4 ст.399 КПК України, безпредметність апеляційного провадження, відмова від апеляційної скарги в порядку ч.ч.1, 2 ст.403 КПК України). Однак, зазначених обставин у розглядуваному провадженні не встановлено.
При цьому, в даному випадку рішення слідчого про закриття кримінального провадження від 08 серпня 2022 року, хоча й виключає можливість кримінального переслідування, між тим, не скасовує майнові обмеження третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.
Окрім того, підлягає врахуванню те, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження може бути скасована прокурором або слідчим суддею в установленому КПК України порядку, й, таким чином, у випадку закриття апеляційного провадження, апелянт буде позбавлений права на апеляційний перегляд чинної ухвали про арешт майна, яка є обов`язковою до виконання.
Мотиви ж ухвали апеляційного суду про можливість звернення власника чи володільця майна з клопотанням про скасування арешту в порядку, визначеному ст.174 КПК України, вважаю помилковими, оскільки захист прав особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді про арешт майна на підставі п.9 ч.1 ст.309, ст.310 КПК України є самостійним інститутом, а не похідним від заявлення клопотання про скасування арешту майна відповідно до ст.174 КПК України. Вибір альтернативного способу судового захисту обмежених прав і законних інтересів особи у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження, яких законодавцем передбачено як мінімум два, здійснюється за волевиявленням останньої.
На підставі викладеного вище, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_4 підлягала розгляду по суті з постановленням за результатами її розгляду судового рішення, передбаченого ч.3 ст.407 КПК України.
Суддя ОСОБА_3