Справа № 682/567/22
Провадження № 1-кп/682/74/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2022 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута кримінальне провадження № 0000074 від 21.03.2022 р про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новоград-Волинський Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (військової частини НОМЕР_1 ),раніше судимого вироком Новогард-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.09.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 місяця арешту та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покрання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, - за ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби Збройних Сил України, у порушення вимог ч.1, ч. 3 ст. 7, ч. 2 ст. 8, ст. 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст.ст. 6, 10, 11 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" N 548-XIV від 24 березня 1999 року, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи відповідного дозволу (ліцензії) на придбання та зберігання наркотичних речовин, 14-15 березня 2022 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на території військовій частині НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , зателефонував своєму знайомому ОСОБА_6 та домовився отримати поштове відправлення від останнього з особливо небезпечною наркотичною речовиною «канабісом».
21 березня 2022 близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_4 , виконуючи обов`язки військової служби, біля блок-посту поряд із контрольно-пропускним пунктом №1 військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , отримав поштове відправлення від кур`єра, придбавши таким чином наркотичну речовину «канабіс», яку зберігав без мети збуту. Під час перетину блок-посту, службовими особами військової частини НОМЕР_1 перевірене поштове відправлення, отримане ОСОБА_4 , та виявлений поліетиленовий пакет з «канабісом», масою в перерахунку на суху речовину 11,844 грамів, який відповідно до Списку № 1 таблиці I «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту,ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 характер обвинувачення є зрозумілим.

11 квітня 2022 року прокурор Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 у присутності захисника у відповідності до вимог ст.ст. 468 - 473 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні, передбаченому ч. 1 ст. 309 КК України.

Сторони узгодили міру покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, сторони узгодили можливість приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 вересня 2021 року у виді 1 (одного) місяця арешту та призначення остаточного покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє :

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину, щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: - мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; - мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно; - допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України;

3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом також встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України кваліфіковані вірно. Відповідно до вимог ст. 12 КК України вказане діяння відноситься до кримінальних проступків; діями обвинуваченого шкода завдана лише суспільним інтересам; потерпілий у кримінальному провадженні відсутній.

На підставі наведеного суд знаходить, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам закону , відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, взяті на себе обвинуваченим зобов`язання виконати можливо, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. А тому угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Суд також знаходить за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санеції ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення після постановлення вироку Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області від 28 вересня 2021 року, але до повного відбуття покарання, то суд знаходить за необхідне до покарання, призначеного за новим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком відповідано до вимог ч. 1 ст. 71 КК України.

Відповідно до ст.. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути в дохід держави процесуальні витрати на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів в сумі 686,48 грн.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Керуючись ст.ст . 474 - 475, 374, 315 КПК України, суд

у х в а л и в.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11 квітня 2022 року між прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання 1 (один) місяць арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 вересня 2021 року та призначити остаточне покарання 2 (два) місяці арешту.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів в сумі 686,48 грн.

Речові докази: наркотичний засіб "канабіс" масою 11.844 грамів, який знаходяться на відповідальному зберіганні у Відділенні поліції №1 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Головуючий суддя ОСОБА_1