Справа № 545/1604/22
Провадження № 1-в/545/458/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого,

Засудженого : 09.09.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 303, ч. 1 ст. 369, 70 КК України до 3 років позбавлення волі.

Зараховано у строк покарання строк перебування під вартою з 01.03.2017 року по 03.03.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

Початок строку 14.08.2020 року, кінець строку 10.08.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув 1/2 строку покарання і довів своє виправлення.

Від засудженого та представника колонії на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Прокурор проти задоволення заяви засудженого заперечував, вважає, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення, не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так , ОСОБА_4 засуджений 09.09.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 303, ч. 1 ст. 369, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Покарання відбуває з 14.08.2020 року.

Встановлено, що засудженим відбута 1/2 частина строку покарання .

За весь час відбування покарання засуджений мав 1 заохочення та 2 стягнення.

Як вбачається із характеристик на засудженого ОСОБА_4 , затверджених начальником ДУ « Бердянська ВК № 77 » від 31.05.2021 року, від 08.09.2021 року, він характеризується посередньо, до суспільно-корисної праці ставиться не зі всією відповідальністю, не завжди приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно ( а.о.с. 52,70 ).

З характеристики на засудженого ОСОБА_4 , затвердженої начальником ДУ « Божковська ВК № 16 » від 21.02.2022 року вбачається, що він характеризується посередньо ( а.о.с. 85 )

Даний факт також підтверджується витягами із протоколів засідань комісії Бердянської виправної колонії від 08.09.2021 р. № 18, та Божковської виправної колонії від 21.02.2022 року, згідно яких вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення в зв`язку із чим йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, застосуванні умовно-дострокового звільнення. (а. о/с 69,87).

Лише згідно останньої характеристики на засудженого ОСОБА_4 , направленої до суду після подачі засудженим заяви про умовно-дострокове звільнення, а саме 14.06.2022 року, останній характеризується позитивно ( а.о.с. 93 ).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно - дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Досліджені судом матеріали справи засудженого ОСОБА_4 свідчать про те, що в його поведінці сталися позитивні зміни, які вказують, що він почав ставати на шлях виправлення, проте остання за часом характеристика не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_4 твердо став на шлях виправлення та заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Викладене вказує на те, що ОСОБА_4 в повній мірі не довів свого виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Таким чином, суд враховуючи дані про особу засудженого , його поведінку за весь період відбування покарання, в томі числі і за останній час, який безпосередньо передує розгляду заяви, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати , що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_4 довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1