У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про застосування до підозрюваного:

ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ),

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бенні Месоус Республіки Алжир, громадянина Алжиру, з шкільною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, без постійного місця реєстрації та проживання на території України, не судимого (зі слів підозрюваного)
запобіжного заходу у вигляді застави у кримінальному провадженні № 0003160 від 14.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

16.11.2021 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі не менше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного таких обов`язків:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора та суду на визначений час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та можливої реєстрації.

- здати на зберігання до уповноважених органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 16.11.2021 для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання вказане наступне:

«У провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003160 від 14.11.2021 р., за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 14.11.2021, приблизно о 22:05 годин, перебуваючи на в дворі будинку № 57 по вул. Гарматній в м. Києві, помітив раніше незнайому йому жінку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проходила повз вказаного будинку, розмовляючи по мобільному телефону.
В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою власного матеріального збагачення, а саме вищевказаного мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, ОСОБА_5 , приблизно о 22:10 годин, 14.11.2021, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_1 , наблизився в притул до потерпілої ОСОБА_10 та відкрито, на очах потерпілої, шляхом ривка вирвав з її рук належний останній мобільний телефон марки «Xiiaomi 9T», моделі М1903F10G, в корпусі синього кольору, вартістю 7 499 гривень, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 20 гривень, абонентський номер: ( НОМЕР_3 та «Лайфселл», вартістю 20 гривень, абонентський номер: ( НОМЕР_4 .
Після чого, утримуючи в руках вищевказаний мобільний телефон, ОСОБА_5 зник з місця вчинення злочину, чим розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_11 майнового збитку на загальну суму 7 539 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.
У вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України підозрюється ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , алжирець, громадянин Алжиру, уродженець міста Бенні Месоус, Республіки Алжир, без постійного місця реєстрації та проживання на території України, раніше не судимий, безробітний, неодружений.
14.11.2021 року о 16:40 год. ОСОБА_5 було фактично затримано та о 22:15 год. 15.11.2021 року було складено протокол затримання ОСОБА_5 в рамках ст. 208 КПК України.
15.11.2021 року ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри, підтверджується зібраними, на початку досудового розслідуваннями, в кримінальному провадженні доказами:
- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 14.11.2021;
- протоколом огляду місця події від 14.11.2021 р.;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 14.11.2021 р.;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 15.11.2021 р.;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 15.11.2021 р.;
- протоколом затримання особи ОСОБА_5 в рамках ст. 208 КПК України від 14.11.2021 р.;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_12 від 15.11.2021 р.;
- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого, передбачена ч. 1 ст. 186 КК України.
Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив не тяжкий злочин, який відповідно до ч. 1 ст. 186 КК України, карається карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого ч. 1 п. 1 та п. 5 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній не має реєстрації та постійного місця проживання на території м. Києва та України, а також не має стійких соціальних зв`язків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 ніде офіційно не працевлаштований та не навчається, не має джерела доходу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме: переховуватись, з метою уникнути покарання».

Згідно з ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити, вказуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК України), що підтверджується зібраними у провадженні доказами.

Захисник підозрюваного, як і він сам, заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що воно не обґрунтоване.

Сторона захисту просила врахувати, що ОСОБА_5 родом з незаможної алжирської родини приїхав в Україну на навчання, сукупний дохід його родини на місяць складає 120 євро, родину утримує старший брат підозрюваного, визначена стороною обвинувачення сума застави є завідомо непомірною для нього.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 вказаної статті покладає обов`язок на слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 15.11.2021 відповідає вимогам ст. 277 КПК України, за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

Суд ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Звертаючись з клопотанням слідчий вказав на наявність у даному випадку ризиків, передбачених п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

В обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування, прокурор фактично посилається лише на тяжкість покарання з метою уникнення якого підозрюваний може переховуватись.

Між тим, указану обставину суд не може оцінювати в якості ризику, оскільки така обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості, які посилюють існування певних ризиків.

Тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком, про що, зокрема, зазначалось в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України», «Тимошенко проти України», «Луценко проти України»). Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція ЄСПЛ свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, оскільки суд вважає доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (можливість вчинення іншого кримінального правопорушення), то погоджується з існуванням підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Існування відповідного ризику підтверджується, зокрема, тим, що ОСОБА_5 не працює та не навчається, не має джерела доходу та постійного місця проживання (наразі проживає в хостелі), не має стійких соціальних зв`язків.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У клопотанні, що є предметом розгляду, ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Суд бере до уваги, що відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У судовому засіданні встановлено, що наразі існують докази, які можуть свідчити про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких.

На думку суду, наведені прокурором обставини та докази на їх підтвердження свідчать про доведеність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбаченої п. 2, тобто існування ризиків.

Але як клопотання, так і пояснення прокурора надані в судовому засіданні не містять конкретних доводів та обґрунтованого мотивування щодо необхідності застосування до підозрюваного застави у максимальному розмірі, передбаченому для особи, підозрюваної у вчиненні нетяжкого злочину.

При цьому, на думку слідчого судді, враховуючи наведені як стороною обвинувачення, так і стороною захисту обставини та дані про особу підозрюваного, застава у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є для ОСОБА_5 завідомом непомірною.

Проаналізувавши все зазначене в сукупності, на переконання слідчого судді, в даному випадку запобіжний захід у вигляді застави у розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків та водночас не буде завідомо непомірною для нього.

За змістом ч.ч. 3, 6, 8 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

З урахуванням обраного запобіжного заходу у вигляді застави та приписів ст. 211 КПК України підозрюваний підлягає негайному звільненню з-під варти в залі суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 184, 186, 194, 196, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді застави у кримінальному провадженні № 0003160 від 14.11.2021 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 22 700,00 грн (двадцять дві тисячі сімсот гривень).

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок:

Банк отримувача коштів: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268059; Рахунок отримувача: UA1012089; призначення платежу: «застава за … (П.І.Б.), … (дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно з ухвалою …(назва суду)… від … (дата ухвали)… по справі №…, кримінальне провадження №….», та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.

Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.01.2022, включно, наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та можливої реєстрації;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що підозрюваний не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1