КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.09.2022 задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника Управління Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 52 дні, в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.10.2022 включно.

Одночасно визначено ОСОБА_8 розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень, та покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду в провадженні якого перебуває кримінальне провадження за першою вимогою; не відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;
здати до зберігання відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
_______________________________________________________________________________________
Справа № 761/17374/22 Слідчий суддя ОСОБА_10
Апеляційне провадження № 11-сс/824/3697/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1 .
Визначено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді обов`язків терміном на 2 місяці з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом, проте в межах строку досудового розслідування.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу в повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначала, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
На переконання захисника, органом досудового розслідування не надано доказів на підтвердження наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.
Повідомлена ОСОБА_8 підозра базується виключно на припущеннях, зокрема, додані до клопотання матеріали не містять доказів про наявність домовленості між підозрюваним та ОСОБА_11 , як щодо допомоги у розробці планів локалізації і ліквідації аварій, так і щодо конкретних сум.
Відомості про конкретні умови надання неправомірної вигоди, спосіб і порядок використання службових повноважень у клопотанні слідчого відсутні.
На думку апелянта, із доданих до клопотання слідчого виписок із рахунків, де дійсно є перерахування, незрозуміло за що саме здійснено такі перерахування, а у призначенні платежу вказано «перерахування особистих коштів».
Крім того, у доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутній протокол домиту ОСОБА_11 , що позбавляє можливості встановити цільове призначення даних грошових коштів.
Також, відсутні докази того, що саме ОСОБА_8 відправляв документи, оскільки ТОВ «Нова пошта» не верифікує належним чином особу, яка є відправником відправлення.
Слідством не доведено, що ОСОБА_8 в подальшому відправляв грошові кошти службовим особам.
Із протоколу за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій від 31.01.2022, у якому зазначається про те, що ОСОБА_11 передав посилки та телеграми, не зрозуміло, які саме посилки та телеграми він передавав, а тому твердження слідства про те, що мова йшла саме про плани локалізації і ліквідації аварій та про неправомірну вигоду за такі документи, є припущенням.
Посилання органу досудового розслідування на те, що ОСОБА_8 , нібито, має намір переховуватись на непідконтрольній України території та території російської федерації, є безпідставним, оскільки останній є патріотом своєї держави, від початку повномасштабної агресії брав активну участь у захисті країни та столиці.
У даному кримінальному провадженні відсутні особи, на яких ОСОБА_8 може впливати, що свідчить про відсутність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, у клопотанні слідчого не відображено відомостей про наявність ризиків знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.
Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду не може бути обґрунтовано виключно суворістю покарання, яке загрожує особі, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
ОСОБА_8 з 2009 року проживає із родиною за місцем своєї реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , на його утриманні перебувають непрацездатні батьки пенсійного віку. При цьому, матір ОСОБА_8 ОСОБА_12 має онкологічне захворювання 3 стадії, зараз перебуває під наглядом сина та проживає разом із ним.

Також, на утриманні ОСОБА_8 перебуває його дружина ОСОБА_13 , яка має проблеми зі здоров`ям, та діт:, син віком 21 рік, який переніс операцію на хребті, станом на день подання апеляційної скарги має кисти у обох нирках та ускладнену сечокам`яну хворобу, донька 13 років, у якої наявні проблеми із серцем, зокрема пролапс мітрального клапана, додаткова хорда та синусова тахікардія, збільшена щитовидна залоза.
Крім того, сам ОСОБА_8 має поганий стан здоров`я, а саме хворіє на хронічний холецистит та панкреатит.
Слідчий суддя при визначенні розміру застави не врахував обставин кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, зокрема наявність на його утриманні хворої матері, сина, доньки, дружини та незначний майновий дохід, суттєві заслуги підозрюваного перед батьківщиною та відсутність будь-яких ризиків, передбачених ста. 177 КПК України, а також належним чином не обґрунтував необхідність визначення найбільшого розміру застави із максимально можливого, що передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
Крім того, на ухвалу слідчого судді надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в якій він просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого повністю.
У апеляційній скарзі захисник навів доводи, аналогічні доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , та додатково вказував на те, що слідчим суддею, без посилання на будь-які встановлені обставини та докази, зроблено хибний висновок про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Зокрема, ОСОБА_8 інкриміновано єдиний епізод кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України. При цьому, особи, які вчинили основне кримінальне правопорушення, отримали ту саму неправомірну вигоду, та вказані слідством як невстановлені, до того ж у множині з невизначеною кількістю.
Крім того, органом досудового розслідування не вказаний спосіб комунікації ОСОБА_8 з цими особами і метод передачі їм неправомірної вигоди.
За версією слідства, предметом цього корупційного злочину є конкретний документ - ПЛАС АЗС ТОВ «Номікс ЛТД», погоджений службовими особами ГУ ДСНС у Миколаївській області. Однак, даний документ правоохоронними органами не вилучався і до матеріалів провадження не долучався.
У доданих до клопотання слідчого матеріалах міститься фотокопія титульного аркушу проекту ПЛАС АЗС ТОВ «Номікс ЛТД», погодженого директором вказаного ТОВ ОСОБА_14 , з відміткою «Узгоджено», від імені т.в.о. начальника ГУ ДСНС в Миколаївській області ОСОБА_15 , без дати погодження та узгодження. Даний проект документу був сфотографований в ході проведення негласних слідчих розшукових дій у кримінальному провадженні. При цьому, його не було задекларовано як готовий документ.
Апелянт також звертав увагу на помилкову кваліфікацію кримінального правопорушення, зокрема на відсутність доказів того, що «узгоджувач» отримав за свою дію незаконну вигоду.
Слідчим суддею залишено поза увагою те, що ОСОБА_8 після вручення повідомлення про підозру у порядку ст. 208 КПК України не затримувався, письмових зобов`язань про явку та дотримання обов`язків підозрюваного не надавав, однак неодноразово з`являвся до слідчого та суду за першим дзвінком.
Крім того, слідчий та прокурор не просили покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, обов`язку утримуватися від спілкування зі свідками, що свідчить про відсутність існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002303 від 10.11.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 368 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи на посаді першого заступника начальника управління забезпечення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій за невстановлених обставин, але не пізніше грудня 2021 року, діючи умисно, з корисливим мотивом, вступив у попередню змову із невстановленими на даний час службовими особами ГУ ДСНС у Миколаївській області, які виконують повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізовує державну політику у сферах цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, з метою отримання вказаними особами неправомірної вигоди за вчинення дій в інтересах суб`єктів господарювання із використанням наданого їм службового становища від громадянина України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який із 21.01.2004 здійснює господарську діяльність як фізична-особа підприємець із основним видом діяльності 84.24 «Діяльність у сфері охорони громадського порядку та безпеки» та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Так, ОСОБА_8 та невстановлені на даний час службові особи ГУ ДСНС у Миколаївській області, які, відповідно положень пункту 3 статті 11 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки) № 2245-І1І від 18.01.2001 (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом № 1193-УІІ від 26.04.2014) та пункту 2 частини 1 статті 130 Кодексу цивільного захисту України, уповноважені погоджувати плани локалізації і ліквідації аварій, обов`язок по підготовці яких, відповідно положень п.п. 10, 14 ч. 1 ст. 20 Кодексу цивільного захисту України, покладений на суб`єктів господарювання, користуючись нормативною неврегулюваністю порядку здійснення відповідних погоджень, внаслідок чого маючи дискреційні повноваження на погодження чи відмову у погодженні/поверненні на доопрацювання ПЛАСів, за невстановлених слідством обставин вступили у злочинну змову із метою отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_11 за виконання своїх службових обов`язків та вчинення дій в інтересах ТОВ «Номікс ЛТД», код ЄДР 43371346, з використанням службового становища, а саме - за погодження ПЛАС АЗС ТОВ «Номікс ЛТД», розташованої за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, село Грушівка, вулиця Новогрушівська, 26.
Так, ОСОБА_8 та невстановлені на даний час службові особи ГУ ДСНС у Миколаївській області, достовірно знаючи про обов`язок суб`єкта господарювання - ТОВ «Номікс ЛТД» на розробку та погодження ПЛАС АЗС ТОВ «Номікс ЛТД», розташованої за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, село Грушівка, вулиця Новогрушівська, 26, отримали від ОСОБА_16 , який діяв за попередньою змовою із невстановленими на даний час представниками ТОВ «Номікс ЛТД», неправомірну вигоду за наступних обставин.
Зокрема, за невстановлених слідством обставин, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , який діяв за попередньою змовою із невстановленими на даний час службовими особами ГУ ДСНС у Миколаївській області, досягли домовленості щодо систематичного надання та отримання вказаними службовими особами неправомірної вигоди у сумі 5000 грн. за одне погодження ПЛАС в інтересах зацікавленого суб`єкта господарювання.
На виконання раніше досягнутих домовленостей, ОСОБА_11 , у грудні 2021 року, перебуваючи у довірчих стосунках із ОСОБА_8 , знаючи, що ОСОБА_8 займає адміністративно-розпорядчу посаду першого заступника начальника управління забезпечення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ДСНС України, володіє лідерськими якостями та широким колом знайомств із службовими особами територіальних підрозділів ДСНС України, на яких має особистий керівний вплив, підготувавши вказаний вище ПЛАС АЗС ТОВ «Номікс ЛТД» за відсутності будь-яких договірних відносин із вказаним товариством, 16.12.2021 направив його із використанням поштового оператора «Нова Пошта» на адресу ОСОБА_8 до м. Київ.
У подальшому, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час службовими особами ГУ ДСНС у Миколаївській області, із корисливим мотивом, у період часу з 16.12.2021 по 24.12.2021, використовуючи можливості поштового оператора «Нова Пошта» направив отриманий від ОСОБА_11 ПЛАС АЗС ТОВ «Номікс ЛТД» посадовим особам ГУ ДСНС у Миколаївській області, які відповідно положень пункту 3 статті 11 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» № 2245-ІІІ від 18.01.2001 (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом № 1193-VII від 26.04.2014) та пункту 2 частини 1 статті 130 Кодексу цивільного захисту України, уповноважені погоджувати ПЛАС, які, в свою чергу, діючи на виконання заздалегідь розподілених функцій, зловживаючи службовим становищем, вчинили дії в інтересах ТОВ «Номікс ЛТД», а саме - погодили ПЛАС АЗС ТОВ «Номікс ЛТД» без фактичного проведення будь-яких контрольних чи перевірочних заходів, після чого вказаний вище ПЛАС АЗС ТОВ «Номікс ЛТД», використовуючи можливості поштового оператора «Нова Пошта» повернули ОСОБА_8 до м. Києва.
На виконання раніше досягнутих домовленостей, 16.12.2021 об 15:33 год. ОСОБА_11 із банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 перерахував на особисту банківську картку № НОМЕР_2 ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 2000 грн., у якості частини неправомірної вигоди, отриманої ОСОБА_8 та невстановленими на даний час службовими особами ГУ ДСНС у Миколаївській області, з якими ОСОБА_8 діяв за попередньою змовою, за вчинення дій в інтересах ТОВ «Номікс ЛТД» з використанням службового становища, а саме - за погодження ПЛАС АЗС ТОВ «Номікс ЛТД».
У подальшому, 22.12.2021 об 17:08 год. ОСОБА_11 із банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 перерахував на особисту банківську картку № НОМЕР_2 ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 500 грн., а 24.12.2021 ОСОБА_11 із банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 перераховує на особисту банківську картку № НОМЕР_2 ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 2500 грн.
Після отримання усієї раніше оговореної суми неправомірної вигоди, 24.12.2021 ОСОБА_8 , використовуючи можливості поштового оператора «Нова Пошта», направив на адресу ОСОБА_11 погоджений службовими особами ГУ ДСНС у Миколаївській області ПЛАС АЗС ТОВ «Номікс ЛТД», розташованої за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, село Грушівка, вулиця Новогрушівська, 26.
Таким чином, як зазначено у клопотанні, загальна сума неправомірної вигоди, отриманої ОСОБА_8 у якості пособника для невстановлених на даний час службових осіб ГУ ДСНС у Миколаївській області від ОСОБА_11 , у період з 16 по 24.12.2021 становить 5 000 грн.
Згідно доданих до клопотання матеріалів, 30.08.2022 о 12 год. 45 хв. ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру в пособництві в одержанні неправомірної вигоди, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в інтересах третьої особи з використанням службового становища, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.
30.08.2022 старший слідчий в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим заступником начальника Управління Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням розміру застави у межах 800 000 гривень, та покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.09.2022 задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 52 дні, в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.10.2022 включно.

Одночасно визначено ОСОБА_8 розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень, та покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, терміном на 2 місяці з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом, проте в межах строку досудового розслідування.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.
Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про визначення застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень.
З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційних скаргах доводи про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.
Твердження захисників про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення.
Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, та винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів причетності підозрюваного до інкримінованого кримінального правопорушення, відсутність у доданих до клопотання слідчого матеріалах протоколу допиту ОСОБА_11 , неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, а також невірну кваліфікацію кримінального правопорушення, колегія суддів вважає передчасними.
Посилання захисників на те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.
Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, вірогідність настання яких, поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, є досить високою.
Доводи апеляційних скарг про те, що ОСОБА_8 з 2009 року проживає із родиною за місцем своєї реєстрації, має на утриманнінепрацездатних батьків пенсійного віку, дружину та двох дітей, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
Посилання сторони захисту на незадовільний стан здоров`я підозрюваного, зокрема наявність хронічного холециститу та панкреатиту, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки стороною захисту не надано суду доказів на підтвердження неможливості утримання ОСОБА_8 під вартою у зв`язку із наявними у нього захворюваннями.

Твердження апелянтів на те, що ОСОБА_8 після вручення повідомлення про підозру у порядку ст. 208 КПК України не затримувався, та неодноразово з`являвся до слідчого та суду за першим викликом, не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці ОСОБА_8 у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання захисників на відсутність обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, спростовується змістом оскаржуваної ухвали.
Доводи апеляційних скарг про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є непомірний для ОСОБА_8 , є безпідставними, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, майнового та сімейного стану підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що застава саме у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень, здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.
Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2022 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3