УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2022 року
м. Київ
справа № 438/957/19
провадження № 51-1845ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду

від 17 травня 2022 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Бориславського районного суду Львівської області від 02 грудня

2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 цього Кодексу ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі

з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 17 травня 2022 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що прокурор не погоджується

з вищевказаними судовими рішеннями.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу прокурора слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на таке.
Відповідно до положень ст. 425 вказаного Кодексу касаційну скаргу має право подати прокурор.
Виходячи з системного аналізу норм кримінального процесуального закону, право

на подачу касаційної скарги має прокурор, який брав участь у судовому провадженні,

а також, незалежно від такої участі, прокурори вищого рівня, зазначені в ч. 4 ст. 36 КПК України.
Крім того, відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року (справа № 629/847/15-к), касаційну скаргу також має право подати прокурор, який був включений до групи прокурорів, однак не брав участі у судових засіданнях.
Так, з матеріалів касаційного провадження та долучених до касаційної скарги копій судових рішень вбачається, що сторону обвинувачення під час розгляду кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій представляли прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно.
Проте, касаційну скаргу до Касаційного кримінального суду подав прокурорДрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , який,

як убачається із судових рішень, не брав участь у судовому провадженні щодо ОСОБА_5 , та, за посадою, не є прокурором вищого рівня, як це визначено

у ч. 4 ст. 36 КПК України.

Крім того, прокурором до касаційної скарги не долучено документів на підтвердження того, що він входив до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, прокурором ОСОБА_4 не надано будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про право на касаційне оскарження судових рішень щодо

ОСОБА_5 .
Відсутність документів, які підтверджують повноваження прокурора на касаційне оскарження ухвали Львіського апеляційного суду від 17 травня 2022 року, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Окрім вказаного, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального

закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України

про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, касаційна скарга прокурора не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.
Зокрема, як убачається зі змісту касаційної скарги, прокурор, у вступній

її частині вказує на оскарження ним ухвали Львівського апеляційного суду

від 17 травня 2022 року, яку і просить скасувати у прохальній частині скарги, тоді

як у мотивувальній частині скарги не погоджується в тому числі з вироком місцевого суду, чим допустив суперечності. Зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім цього, заявник у своїй скарзі, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України

про кримінальну відповідальність, як на підстави для скасування оскарженої ухвали апеляційного суду, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень статей 412, 413 КПК України не наводить.
До того ж посилання прокурора на неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень статей 65, 75 КК України при призначенні покарання засудженому, не відповідає дійсності,

з огляду на зміст доданої до касаційної скарги копії оскаржуваного судового рішення, з якої убачається, що апеляційним судом вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 було залишено без зміни.
Крім того, прокурор, вказуючи на незаконність судового рішення з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, лише формально посилається

на несправедливість призначеного ОСОБА_5 покарання через м`якість, при цьому не наводить доводів щодо його явної несправедливості з огляду на положення

ст. 414 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 травня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3