Справа № 127/8993/21
Провадження № 1-кп/127/370/21

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 20 у м. Вінниці кримінальне провадження № 0000125, по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кахул Республіки Молдова, громадянина України, із загальною середньою освітою, одруженого, працюючого не офіційно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 13.02.2021 приблизно о 02.00 год. перебував за місцем свого проживання в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_3 , де розпивав алкогольні напої зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 та знайомим ОСОБА_8 . В подальшому на ґрунті ревнощів, між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 схопив зі столу кухонний ніж та умисно наніс ним один удар ОСОБА_8 в ділянку розташування життєво важливих органів, а саме в область черевної порожнини. ОСОБА_8 витягнув ніж із черевної порожнини та кинув на підлогу. В подальшому, ОСОБА_5 взяв у руку предмет, схожий на викрутку та наніс ним удар у область грудної клітки потерпілому, після чого ОСОБА_8 сів на кухонний стілець.
В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , відповідно до висновку експерта №195/223 від 18.03.2021 року, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки ліворуч з проникненням в черевну порожнину, пораненням шлунку та непроникаючої рани м`яких тканин бокової поверхні грудної клітки зліва виникли від травматичної дії колото-ріжучого предмета (предметів). Колото-різана рана передньої черевної стінки зліва з проникненням в черевну порожнину, пораненням шлунку та гемоперитонеумом (наявність крові в черевній порожнині до 1000мл) була небезпечною для життя в момент заподіяння та супроводжувалася загрозливими для життя явищами, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (п.2.1.3. «к», «о» «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995р.); рана м`яких тканин бокової поверхні грудної клітини ліворуч до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995р.).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнавши всі фактичні обставини, що викладені у обвинувальному акті, не погодився із кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме як закінчений замах на вбивство потерпілого та надав суду наступні показання.
Обвинувачений вказав, що він проживає спільно як подружжя, однак без реєстрації шлюбу, із ОСОБА_7 12.02.2021 року вони зустріли в районі Залізничного вокзалу у м. Вінниці раніше йому знайомого ОСОБА_8 та запросили його до себе у гості, де всі спільно тривалий час вживали алкогольні напої. Уночі вже 13.02.2021 року, близько 02.00 год., у нього на ґрунті ревнощів до співмешканки ОСОБА_7 виник конфлікт із потерпілим. В ході даного конфлікту обвинувачений схопив зі столу кухонний ніж, який був під рукою, та наніс один удар потерпілому в область черевної порожнини. В той же час, ОСОБА_5 повідомив, що не пам`ятає чи наносив він ще один удар потерпілому викруткою.
Після нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, він вийшов з кухні та покликав свою співмешканку ОСОБА_7 , яка спочатку намагалась самотужки надати допомогу потерпілому, а потім з телефону останнього викликала швидку медичну допомогу.
ОСОБА_5 просив суд звернути увагу на обставину, яка підтверджує відсутність у нього наміру на вбивство потерпілого, а саме після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , він хоча і мав таку можливість, однак не вживав додаткових дій, спрямованих на його убивство. Крім того, протягом тривалого часу, поки приїхала швидка медична допомога та поліція, він залишався у квартирі із потерпілим та допомагав своїй співмешканці ОСОБА_7 , яка намагалась надати ОСОБА_8 допомогу.
Також обвинувачений просив суд врахувати, що він добровільно відшкодував потерпілому завдану ним матеріальну та моральну шкоду, у зв`язку із чим в останнього відсутні до нього будь-які претензії. ОСОБА_5 зазначив, що він щиро кається у вчиненому і просив суд суворо його не карати та не позбавляти свободи.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні надав суду наступні показання. Потерпілий повідомив, що у другій половині дня 12.02.2021 він разом із ОСОБА_5 та співмешканкою останнього вживали алкогольні напої у приміщенні кухні в квартирі, де проживав обвинувачений та ОСОБА_7 . Потерпілий зазначив, що через певний період часу він заснув за кухонним столом та усіх деталей не пам`ятає. Як зазначив ОСОБА_8 , коли він прийшов до тями, то побачив ОСОБА_5 , який наніс йому удар ножем в живіт, після чого він витягнув ножа, зігнув його та викинув на підлогу. Після чого ОСОБА_5 наніс йому ще один удар викруткою, однак значних пошкоджень від другого удару він не отримав лише подряпину.
Потерпілий ОСОБА_8 зазначив, що після цього він одразу взяв до рук телефон та почав усім телефонувати, викликаючи допомогу. Потерпілий повідомив суду, що після нанесення йому вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_5 пішов до кімнати, а він залишився сам на кухні.
Потерпілий в судовому засіданні повідомив суду, що він не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 . Дані обставини також підтверджуються заявою від 16.03.2021, згідно якої потерпілий ОСОБА_8 повідомляє, що ОСОБА_5 повністю відшкодував йому завдану шкоду, відтак будь-яких претензій до обвинуваченого морального чи матеріального характеру він не має.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила суду, що вона є співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_5 . Свідок підтвердила суду, що 12.02.2021 вона разом із ОСОБА_5 перебувала на Залізничному вокзалі у м. Вінниці, де вони зустріли ОСОБА_8 . Останній повідомив, що він має грошові кошти та запропонував випити разом алкогольні напої. Свідок зазначила, що випивши дві пляшки горілки по 0,5 л на вокзалі, вони вирішили взяти ще одну пляшку горілки та піти в квартиру, де вона проживала із ОСОБА_5 . Свідок ОСОБА_7 повідомила суду, що вони продовжили всі разом вживати алкогольні напої на кухні. Згодом свідок пішла в кімнату дивитись телевізор, а ОСОБА_5 та ОСОБА_8 залишились в приміщенні кухні. В подальшому вона зайшла до приміщення кухні, коли почула звуки конфлікту. Також свідок повідомила, що вона хотіла надати медичну допомогу потерпілому, однак в аптечці необхідних медикаментів не виявилось, після чого вона взяла мобільний телефон у ОСОБА_8 та викликала швидку медичну допомогу.
В ході судового розгляду судом було досліджено надані стороною обвинувачення письмові та речові докази, з яких вбачається наступне.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, 13.02.2021 року потерпілий ОСОБА_8 звернувся до правоохоронних органів та просив прийняти міри до його знайомого на ім`я ОСОБА_9 , який 13.02.2021 близько 02.00 год., перебуваючи в приміщенні кухні за адресою: АДРЕСА_2 спричинив йому тілесні ушкодження, а саме наніс удар ножем в живіт, внаслідок чого потерпілий перебував на лікуванні у МКЛ ШМД в м. Вінниці.
З протоколу огляду місця події від 13.02.2021, який розпочато о 02.55 год. та завершено о 04.10 год., вбачається, що об`єктом огляду є квартира АДРЕСА_3 , яка розташована на першому поверсі десятиповерхового будинку. Даний огляд проводився за добровільної згоди та у присутності власника даного помешкання громадянки ОСОБА_7 .
В ході огляду встановлено, що в кімнаті коридору на підлозі наявні сліди та плями речовини бурого кольору. В приміщенні кухні ліворуч знаходиться стіл білого кольору з дерева, на поверхні якого наявні сліди речовини бурого кольору. Праворуч від столу знаходиться дерев`яна лавка з м`якою оббивкою, далі праворуч у кухонні меблі вмонтована сіра мийка, у якій на момент огляду містився ніж. Даний ніж довжиною приблизно 20 см зі зламаним руків`ям коричневого кольору, на лезі якого містяться сліди речовини бурого кольору. В відрі для відходів знаходились пляшки від алкогольних напоїв, а саме пива та горілки. Пройшовши до кімнати №1 встановлено, що ліворуч від входу на шпалерах знаходиться слід речовини бурого кольору. В даній кімнати знаходиться диван, який на момент огляду є розкладеним, застелений простирадлом білого кольору в зірочку, на якому наявні сліди речовини бурого кольору. На лівій частині бильця вказаного дивану наявна тканина білого кольору із численними слідами речовини бурого кольору. На шафі, яка знаходиться у вказаній кімнаті, на висоті 70 см. від підлоги виявлено слід з речовиною бурого кольору. Праворуч на дверях та дверній коробці на висоті приблизно 150 см від підлоги знаходиться слід речовини бурого кольору. Під час проведення огляду вилучено два фрагмента тканини зі слідами речовини бурого кольору, два змиви речовини бурого кольору та контрольний зразок, ніж зі слідами речовини бурого кольору, пляшка від пива «Арсенал» та частки пляшки від горілки «Улюблена».
Згідно протоколу огляду місця події від 13.02.2021, який розпочато о 09.20 год. та завершено о 09.50 год. встановлено, що проведено огляд речей потерпілого за адресою: АДРЕСА_4 . При відкритті поліетиленового пакету виявлено наступні речі: футболку червоного кольору, яка містила великий слід речовини бурого кольору та поріз розміром 1-3 см, а також оглянуто куртку спортивну чорного кольору, яка також містила поріз довжиною 1-3 см та сліди речовини бурого кольору та куртку синього кольору з написом «Nіke», зі слідами речовини бурого кольору.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 17.03.2021 та дослідженого в судовому засіданні відеозапису, за участю потерпілого ОСОБА_8 та в присутності понятих встановлено місце та механізм нанесення 13.02.2021 ОСОБА_10 тілесних ушкоджень потерпілому.
Відповідно до висновку експерта №195/233 від 18.03.2021 встановлено, що на підставі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_8 , 1980 р.н., даних "медичної карти стаціонарного хворого" №1977 з МКЛ ШМД м. Вінниці на його ім`я, експерт прийшов до таких підсумків: 1-6. Під час стаціонарного лікування у ОСОБА_8 було виявлено тілесні ушкодження: колото-різана рана передньої черевної стінки зліва з проникнення в черевну порожнину, пораненням шлунку та гемоперитонеумом (наявність крові в черевній порожнині до 1000мл). При судово-медичному обстеженні ОСОБА_8 також було виявлено рубець на боковій поверхні грудної клітки зліва зі схожими властивостями, який є наслідком загоєння рани м`яких тканин. Вищевказані ушкодження у ОСОБА_8 у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки зліва з проникнення в черевну порожнину, пораненням шлунку та непроникаючої рани м`яких тканин бокової поверхні грудної клітки зліва виникли від травматичної дії колото-ріжучого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи 13.02.2021р., за ступенем тяжкості належать: колото-різана рана передньої черевної стінки зліва з проникнення в черевну порожнину, пораненням шлунку та гемоперитонеумом (наявність крові в черевній порожнині до 1000 мл) яка була небезпечною для життя в момент заподіяння і супроводжувалася загрозливими для життя явищами до тяжких тілесних ушкоджень (п.2.1.3. "к", "о" "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995р.); рана м`яких тканин бокової поверхні грудної клітини ліворуч до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995 року).
Згідно висновку експерта № 63,64 від 30.03.2021 встановлено, що при дослідженні одягу громадянина ОСОБА_8 виявлено пошкодження, що мають ознаки колото-різаних та могли утворитися від дії плаского колюче-ріжучого предмета типу клинка ножа, що мав гостре лезо та обушок "П"- подібного перетину. Судячи з характеристик наданого знаряддя (довжина клинка, характер обушка, гостре вістря та лезо), властивостей пошкоджень на одязі не виключається можливість утворення вказаних пошкоджень від дії клинка ножа, наданого на експертизу при умові, що клинок не мав вираженої деформації, виявленої на момент дослідження ножа.
Відповідно до висновка експерта № 56 від 18.03.2021 встановлено, що відповідно до отриманих результатів та групової і статевої характеристики осіб, які проходять по справі, походження слідів крові на клинку кухонного ножа, наданого для дослідження (об`єкт №1) може бути від одного чи кількох чоловіків з групою крові 0(І), в тому числі не виключається від потерпілого ОСОБА_8 .
Згідно висновку експерта № 111 від 19.03.2021 встановлено, що в слідах на марлевому тампоні (об`єкт №1), представленому на дослідження, знайдено кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_8 не виключається.
Відповідно до висновку № 119 від 19.03.2021 в слідах на футболці (об`єкт №1), спортивній кофті (об`єкт №2), куртці (об`єкт №3), представлених на дослідження, знайдено кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_8 не виключається.
У висновку №110 від 19.03.2021 експерт прийшов до переконання, що в слідах на обох фрагментах тканини (об`єкти №1, 2, а саме простирадла з кімнати у квартирі, де було завдано тілесних ушкоджень потерпілому), наданих на дослідження, знайдено кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_8 не виключається.
Згідно матеріалів проведеної судово-психіатричної експертизи № 68 від 15.03.2021 встановлено, що ОСОБА_5 13.02.2021 року надав свої пояснення, які ідентичні наданим ним у судовому засіданні 14.04.2022 року, та відповідно до яких він саме на ґрунті ревнощів до своєї співмешканки завдав тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , після чого сам допомагав викликати швидку медичну допомогу.
Суд безпосередньо, повністю та неупереджено дослідивши в ході судового розгляду всі надані сторонами провадження докази у їх сукупності, прийшов до наступних висновків.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового вішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами країни, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу (подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, вид та розмір шкоди, обставини, які впливають на ступінь тяжкості тощо), покладається на слідчого та прокурора.
Частиною 2 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Перевіряючи вірність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України суд приходить до наступного висновку.
Кваліфікація злочину це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи, шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом, кваліфікація злочинів завжди пов`язана із необхідністю обов`язкового встановлення та доказування кримінально-процесуальними й криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акт її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України.
Відповідно ч. 1 ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Безпосереднім об`єктом даного злочину є життя людини. Об`єктивна сторона основного складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України характеризується: 1) діянням протиправним заподіянням смерті іншій людині; 2) наслідком смертю іншої людини; 3) причинним зв`язком між діянням та зазначеним наслідком. Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується виною у формі умислу.
Мотив, мета вчинення злочину та емоційний стан є ознаками, за якими диференційовано кримінальну відповідальність за посягання на життя.
Хоча мотив і не передбачений як ознака основного складу умисного вбивства, однак окремі мотиви є кваліфікуючими ознаками злочину і передбачені в ч. 2 ст. 115 КК України, зокрема: корисливий мотив, хуліганський мотив.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
У постанові від 21 лютого 2018 року Верховний Суд наводить класичне визначення стандарту "поза розумним сумнівом": "Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину".
ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово підкреслює, що відповідно до його усталеної практики, доведеність може випливати зі співіснування достатньо сильних, чітких та взаємоузгоджених умовиводів або такого ж плану неспростованих презумпцій (§ 481 рішення від 31.05.2018 у справі "Абу Зубайда проти Литви"). Окрім того, рівень переконаності, необхідний для досягнення відповідного висновку, та, у зв`язку з цим, питання про покладення тягаря доведення, з необхідністю пов`язані зі специфікою фактів, природою тверджень та передбаченим Конвенцією правом, про яке йдеться. Суд також зважає у своїй практиці на серйозність наслідків, які пов`язані з можливим рішенням, що Договірна держава порушила фундаментальні права (§ 481 рішення від 31.05.2018 у справі "Абу Зубайда проти Литви").
За вищенаведених обставин, в результаті повного і неупередженого дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, показів потерпілого, свідка та обвинуваченого, суд приходить до висновку про недоведеність стороною обвинувачення наявності в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України, умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Визначальним при розмежуванні умисного вбивства чи замаху на нього від умисного тяжкого тілесного ушкодження є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке могло спричинити смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки.
Під час судового розгляду судом встановлено, що в ході тривалого спільного вживання алкогольних напоїв протягом 12-13.02.2021 року в приміщенні квартири, в якій фактично проживав ОСОБА_5 , між ним та потерпілим виник конфлікт на ґрунті ревнощів до співмешканки обвинуваченого ОСОБА_7 . В ході даного конфлікту обвинувачений схопив кухонного ножа, який лежав поруч на столі, та наніс один удар потерпілому у область черевної порожнини, а коли останній вихопив ножа, зламав його та кинув на підлогу, ОСОБА_5 наніс ще один удар предметом, який був під рукою викруткою.
Після цього ОСОБА_5 вийшов з кухні до кімнати, покликав свою співмешканку ОСОБА_7 , спільно з якою намагались надати потерпілому допомогу, про що свідчать численні сліди крові потерпілого на простирадлах та меблях у кімнаті. Згодом вони викликали швидку медичну допомогу, до приїзду якої обвинувачений достатньо значний час перебував у одній квартирі із потерпілим.
Таким чином, за наявності умислу на позбавлення життя потерпілого, обвинувачений мав реальну можливість його реалізувати, оскільки після отримання тілесних ушкоджень, стан ОСОБА_8 погіршився і він не мав можливості активно протидіяти ОСОБА_5 . Натомість останній намагався допомагати своїй співмешканці ОСОБА_7 надати першу допомогу потерпілому.
Зазначена сукупність всіх обставин вчиненого діяння, а саме стосунки обвинуваченого із потерпілим до конфлікту, причина конфлікту та раптовість його виникнення, спосіб, знаряддя злочину, характер та локалізація тілесного ушкодження у потерпілого, поведінка ОСОБА_5 після нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, свідчать про наявність у обвинуваченого умислу на заподіяння ОСОБА_8 саме тілесних ушкоджень, а не бажання смерті останнього.
На думку суду, встановлені обставини справи вказують, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 121 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження.
Стороною обвинувачення дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, тобто як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Беручи до уваги встановлені в ході судового провадження обставини, які підтверджені відповідними доказами, що визнані судом належними та допустимими, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення дії ОСОБА_5 кваліфіковано невірно, а його дії слід кваліфікувати за частиною 1 статті 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинувачених та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.
Відповідно до вимоги СВ ВП №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 13.02.2021 встановлено, що ОСОБА_5 , в силі ст. 89 КК України є раніше не судимим.
Судом враховано характеристику видану головою правління ОСББ «Павла Тичини 21» від 15.02.2021, згідно якої ОСОБА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За час проживання на вказаного громадянина неодноразово надходили скарги з приводу порушення правил проживання у будинку (часті конфлікти).
Відповідно до довідки КП ВОНД «Соціотерапія» № 573 від 01.03.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на диспансерному наркологічному обліку в даному закладі не перебуває.
Згідно довідки КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» № 29/986 від 04.03.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даними архіву лікарні та картотеки диспансерного відділення та статистичного відділу станом на 02.03.2021 року не значиться.
Відповідно до довідки КП ВОНД «Соціотерепія» № 226 від 13.02.2021 року був проведений огляд ОСОБА_5 13.02.2021 о 04.05 год. за підозрою у вживанні алкоголю та встановлено алкогольне сп`яніння середнього ступеня, алкотест 6820 2,00 ‰.
Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП Вінницької обласної ради «Клінічний центр інфекційних хвороб» № 232 від 28.05.2021 ОСОБА_5 встановлено діагноз гепатит та рекомендовано безперервне пожиттєве продовження АРТ терапії за визначеною схемою згідно клінічних протоколів.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 68 від 15.03.2021 встановлено, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_5 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи, ОСОБА_5 на психічні розлади не страждав (Z04.6), перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, ОСОБА_5 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 не потребує.
Також суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд визнає добровільне відшкодування шкоди потерпілому та щире каяття у вчиненому діянні, незважаючи на його незгоду із кваліфікацією.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
За приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути співмірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».
При призначенні покарання, судом враховано особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_5 є раніше не судимим, відшкодував шкоду потерпілому, останній не наполягав на суворому покаранні для ОСОБА_5 . Також судом враховану ту обставину, що під час досудового слідства та судового розгляду обвинувачений перебував під вартою в межах обраного йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та після зміни йому запобіжного заходу 13.04.2021 на домашній арешт, обвинувачений ОСОБА_5 не вчинив нового кримінального правопорушення чи адміністративних правопорушень. Судом також враховано стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на гепатит та отримує підтримуючу терапію.
Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Відтак, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, з урахуванням обставин справи, суд приходить до переконання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Згідно протоколу затримання ОСОБА_5 , останнього було затримано 13.02.2021 о 09.30 год., де підставою затриманні вказано,: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2021 ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Згідно положення ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 13.02.2021 року по 13.04.2021 року включно.
Витрати на залучення експертів відсутні.
З метою забезпечення виконання вироку та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді домашнього арешту у проміжок часу з 22.00 год. до 06.00 год.
Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України та ст. ст. 15, 50, 65- 67, 72, 115, 121 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 13.02.2021 року по 13.04.2021 року включно.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, залишити без змін домашній арешт у проміжок часу з 22.00 год. до 06.00 год.
Скасувати арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.02.2021 по справі № 127/4182/21 на майно, яке було вилучене під час огляду місця події 13.02.2021, а саме: футболку червоного кольору, куртку спортивну чорного кольору та куртку синього кольору.
Скасувати арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2021 по справі № 127/4188/21 на майно, яке було вилучене 13.02.2021 під час обшуку при затриманні ОСОБА_5 , а саме: куртку чоловічу зеленого кольору із написом «Nike».
Скасувати арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.02.2021 по справі № 127/4173/21 на майно, яке було вилучене під час огляду місця події 13.02.2021, а саме: два фрагмента тканини зі слідами речовини бурого кольору, два змиви речовини бурого кольору та контрольна серветка, ніж зі слідами речовини бурого кольору, пляшка від пива «Арсенал» та частки пляшки від горілки «Улюблена».
Речові докази по кримінальному провадженню №0000125, а саме:
- два фрагмента тканини зі слідами речовини бурого кольору, два змиви речовини бурого кольору та контрольний зразок, пляшка від пива «Арсенал» та частки пляшки від горілки «Улюблена» - знищити;
- футболку червоного кольору, куртку спортивну чорного кольору та куртку синього кольору знищити;
- куртку чоловічу зеленого кольору із написом «Nike» - повернути власнику ОСОБА_5 ;
- ніж із коричневим руків`ям, зі слідами речовини бурого кольору, який поміщені до спец. пакету SUD 2077726 знищити.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: