Дата документу Справа № 336/3094/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/3094/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/946/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченго ОСОБА_7 ,

розглянула 8 червня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2022 року відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

У денний час доби 12 грудня 2016 року ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, а саме з метою власного збагачення, перебуваючи у спальній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з гаманця, що знаходився на шафі, грошові кошти ОСОБА_9 : 600 доларів США та 100 євро, що відповідно до курсу української грошової одиниці НБУ станом на 12 грудня 2016 року складає 18 254 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2022 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Задоволено частково позов ОСОБА_9 та стягнуто на його користь з ОСОБА_7 18 254 гривень на відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заступник керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 не погоджується з оскаржуваним вироком, вважає його незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить змінити вирок суду та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного за цим вироком, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає максимальне покарання у виді обмеження волі, тому строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за це правопорушення становить 3 роки. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, 12.12.2016 року, тобто за 5 років до ухвалення вироку. Таким чином, на момент ухвалення вказаного вироку сплив строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності. Проте, суд в порушення вимог ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України не звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності.

В запереченнях на апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 вважає апеляційну скаргу такою, що не відповідає чинному законодавству України, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово перебував у розшуку, а тому перебіг строку давності переривався.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.
Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги прокурора.
Потерпілий ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився у судове засідання апеляційної інстанції, при цьому, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Враховуючи дані обставини та з урахуванням відсутності заперечень з боку інших учасників процесу, апеляційний суд відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України проводить апеляційний розгляд без участі потерпілого ОСОБА_9 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікація дій останнього не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції відповідають кваліфікації дій ОСОБА_7 .

Судовою колегією обвинуваченому роз`яснені положення ст. 49 КК України щодо звільнення саме від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Між тим, обвинувачений не заявив відповідного клопотання, що стало наслідком розгляду апеляційної скарги у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги заступника керівника обласної прокуратури про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме - незастосування ст. 49, 74 КК України щодо звільнення від призначеного покарання, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

На момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, чинним був закон України про кримінальну відповідальність в редакції Закону від 26.11.2016 року.

Відповідно до ст. 12 КК України у редакції, яка діяла на момент вчинення злочину, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, відносилось до категорії злочинів середньої тяжкості.

Водночас, апеляційний суд керується ст. 5 КК України, якою встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відтак, при можливості застосування звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання необхідно керуватись положеннями ст. 12 КК України в чинній редакції, згідно з приписами якої кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

З вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2022 року вбачається, що ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, вчиненого ним 12 грудня 2016 року.

Таким чином, на час ухвалення оскаржуваного вироку минули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України, відносно вчиненого ОСОБА_7 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Положення ст. 49, 74 КК України залишились поза увагою суду першої інстанції.

Відповідаючи на доводи потерпілого щодо перебування обвинуваченого у розшуку, слід відмітити, що навіть з урахуванням перебування останнього у розшуку загальною тривалістю близько 1 року 6 місяців, сплинули передбачені статтями 46, 74 КК України строки.
Такі висновки апеляційного суду узгоджуються із правовою позицією, яка міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 5 квітня 2021 року по справі № 328/1109/19 (провадження № 51-5464кмо20).
Так, згідно змісту вказаної постанови перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК. В цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років - з часу вчинення кримінального проступку. За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

За таких обставин та за відсутності клопотань з боку сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, згідно з ч. 5 ст. 74 КК України, обумовлена необхідність звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції, постановлений щодо ОСОБА_7 , слід змінити шляхом звільнення ОСОБА_7 від призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2022 року покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2022 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України змінити.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнити від призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2022 року покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4