Номер провадження: 11-сс/813/769/22
Справа № 947/9559/22 1-кс/947/4259/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2022 року про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001425, внесеного до ЄРДР 11.12.2021 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001425, внесеного до ЄРДР 11.12.2021 року.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 26.07.2022 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 23 години 00 хвилин по 05 годину 00 хвилин.
Рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу мотивоване вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України; наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про те, беручи до уваги обставини ймовірного вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень, а також характеризуючі дані підозрюваної та встановлені в судовому засіданні обставини щодо існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, на думку слідчого судді, запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, може запобігти встановленим ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор не погодився із оскаржуваною ухвалою подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, зокрема, стверджує, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого законом передбачена покарання виключно у вигляді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна, що є підставою вважати, що підозрювана з метою уникнення відповідальності може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування або суду та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів.

На підставі викладеного прокурор зазначає про неможливість запобігання наявним ризикам шляхом застосування до підозрюваної інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою та просить скасувати оскаржену ухвалу і постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Захисник та підозрювана заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській областіперебуває кримінальне провадження № 0001425, внесене до ЄРДР 11.12.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України.
25.05.2022 року затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 26.05.2022 року повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, дослідженими слідчим суддею та перевіреними під час апеляційного розгляду та учасниками провадження не оскаржується.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрювана ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

Разом з тим, апеляційний суд вважає слушними висновки оскарженої ухвали відносно того, що прокурором не доведено у судовому засіданні існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), оскільки такий ризик ґрунтується лише на припущеннях та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Про існування інших ризиків слідчим у клопотанні не заявлено, тому апеляційний суд не перевіряє ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, який заявлений прокурором в апеляційній скарзі, оскільки зазначений ризик не був заявлений та перевірений слідчим суддею під час розгляду клопотання.
Виходячи із порівняльного аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
На думку апеляційного суду, стороною обвинувачення доведено лише обставини, встановлені в п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, пенсіонерка, має постійне місце реєстрації та проживання на території м. Одеса. Крім того, з урахування того, що з 24.02.2022 року на території України запроваджено режим воєнного стану, обумовлений військовою агресією Російської Федерації по відношенню до нашої країни, що супроводжується активними бойовими діями на усій території держави, що в свою чергу є реальною загрозою для людського життя та супроводжується необхідністю евакуації цивільного населення, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної можливо шляхом застосування до неї менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Окрім того, прокурором в судовому засіданні не надано жодних доказів того, що з моменту застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, остання вчиняла будь-які спроби щодо переховувався від органу досудового розслідування та незаконного впливу на свідків.

Також, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.
Отже, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про обґрунтованість висновків слідчого судді про можливість застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2022 року про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001425, внесеного до ЄРДР 11.12.2021 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3