печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві про зобов`язання вчинити дії, у рамках кримінального провадження № 0000042,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 зі скаргою в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій просить зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві звернутись із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, та провести допит особи.

Обґрунтовуючи дану скаргу, суб`єкт звернення вказує, що ним 11.08.2020 було подано клопотання, в порядку ст. 220 КПК України, про проведення слідчої дії, а саме: тимчасового доступу та провести допит особи.

У судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за скаргою, дійшов до наступних висновків.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення слідчого або прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дії.

Разом з тим, із матеріалів провадження не вбачається доказів, щодо результату розгляду клопотання суб`єкта звернення в порядку ст. 220 КПК України, слідчим не було відмовлено у задоволенні даного клопотання.

Аналізуючи положення ст. 40 КПК України, слідчий є самостійним у своїй діяльності та несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 223 КПК України, підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні, посилання особи, що подала скаргу на положення ст. 303 КПК України є безпідставним, оскільки даною статтею не передбачено можливості на зобов`язання слідчого звернутись із клопотанням про тимчасовий доступ, оскільки останнім відмовлено не було.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, слідчий суддя відмовляє у задоволенні вимог скарги, оскільки слідчий органу досудового розслідування, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, згідно з частиною першою статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві про зобов`язання вчинити дії, у рамках кримінального провадження № 0000042, слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 220, 303, 306, 307, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві про зобов`язання вчинити дії, у рамках кримінального провадження № 0000042 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1