ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 року м.Бар

Барський районний суд Вінницької області у складі
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3

за участі: захисника неповнолітнього обвинуваченого адвоката ОСОБА_4
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000012 від 16.01.2022 року відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Мочулка, Теплицького району, Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, студента І курсу ВСП "Барський фаховий коледж транспорту та будівництва НТУ", раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

14.12.2021, приблизно о 12:45 год. неповнолітній ОСОБА_6 зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з метою придбання товару. Під час перебування у торговому залі магазину в ОСОБА_6 раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення товару. Реалізовуючи свій раптово виниклий умисел ОСОБА_6 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, взяв із полиць магазину та сховав собі в кишені: туалетну воду марки «La Rive Password» ємкістю 75 мл., вартість якої відповідно висновку судового експерта №1025-1031/22-21 від 09.02.2022 становить 208,70 грн.; два соки марки «Capri-Sun Safari Fruits» об`ємом 200 мл. вартість одного відповідно висновку судового експерта №1025-1031/22-21 від 09.02.2022 становить 13,75 грн.; молочну шоколадку марки «Milka Oreo» вагою 300 гр. вартість якої відповідно висновку судового експерта №1025-1031/22-21 від 09.02.2022 становить 79,15 грн.
Довівши свій намір до кінця, ОСОБА_6 разом із викраденим товаром оминувши касу магазину, вийшов на вулицю, тим самим з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Після чого, ОСОБА_6 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ФОП « ОСОБА_7 » ІПН № НОМЕР_1 матеріальну шкоду на загальну суму 315,35 грн. (триста п`ять гривень тридцять п`ять копійок).
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Протиправне діяння, яке ставиться йому в провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється. Зробив для себе висновки після скоєного, багато разів розмовляв з батьками та запевнив, що більше такого не вчинить.
Представник потерпілої особи ОСОБА_8 у судовому засіданні дала показання, які повністю узгоджуються з обвинувальним актом. Додатково пояснила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 не має, просить суд суворо його не карати та звільнити від покарання.
Законний представник обвинуваченого мати ОСОБА_5 суду пояснила, що її син добре навчається, неконфліктна людина, відповідальний, має гарні довірливі стосунки з батьками, які можуть забезпечити його належну та правомірну поведінку.
Крім доведеного вина обвинуваченого ОСОБА_6 стверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими документами: Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.01.2022 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 04.01.2022 року; протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів фото та кінозйомки, відеозапису від 06.01.2022; відеозаписом на диску від 06.01.2022; висновком експерта Вінницького відділення КНДІСЕ № 1025-1031/22-21 від 09.02.2022 року.
Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 була повністю доведена i його дії слід кваліфікувати за ст. 185 ч.1 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно до ст.487 КПК України суд під час судового розгляду даного кримінального провадження з`ясував умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого: 1) склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї; 2) обстановку в школі, іншому навчальному закладі, де навчається або працює неповнолітній, його ставлення до навчання, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього; 3) зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом та роботою.
Крім того, судом досліджено досудову доповідь органу пробації, згідно якої повторне вчинення обвинуваченим злочинів має низький ступінь вірогідності, його виправлення можливе в умовах без ізоляції від суспільства, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має достатні умови для виховання та розвитку, проживає у благонадійній родині.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, а саме передачу неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд його матері ОСОБА_5 .
Обвинувачений та його законний представник підтримали дане клопотання, просили задовольнити, оскільки неповнолітній щиро розкаявся у скоєному, зробив для себе висновки, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та повністю відшкодував завдану шкоду.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти звільнення від покарання та передачі неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд матері.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 497 КПК України якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Частиною 1,2 статті 105 КК України передбачено, що неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.
У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:
1) застереження;
2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;
3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;
4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;
5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
Таким чином, суд управі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру ухвалюється за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду.
При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч.ч.4 і 5 ст.74, ч.1ст.105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст.ст.75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст.78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, ухвалюючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 05 грудня 2019 року у справі №754/5884/19).
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. п. 1, 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» визначено, що судам необхідно додержуватись вимог законодавства, що регулює застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, котрі вчинили злочини у віці до 18 років. В кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.
Згідно з п. 16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.01.2017 року № 223-66/0/4-17 «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх» рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15 травня 2006 року № 2, передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
З досудової доповіді від 23.05.2022 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить небезпеки для суспільства.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, обставин справи, наведених виключно позитивних даних про особу неповнолітнього ОСОБА_6 , який вчинив злочин невеликої тяжкості, ставлення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття, вік обвинуваченого, позицію прокурора, клопотання сторони захисту, враховуючи положення кримінального кодексу, якими встановлено особливості відповідальності неповнолітніх та покарання неповнолітніх, суд приходить до висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, та про можливість звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 ст.105 КК України, а саме передачі неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд матері ОСОБА_5 .
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз.
Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 1321,39 грн за проведення судово-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні.
У кримінальному провадженні щодо неповнолітнього суд може покласти процесуальні витрати на батьків, опікунів або піклувальників. Ухвалення судом обвинувального вироку зі звільненням від покарання не є підставою для звільнення засудженого від відшкодування процесуальних витрат на користь держави.
Тому, до стягнення із законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 матері ОСОБА_5 на користь держави процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, за проведення вказаної експертизи в розмірі 1321,39 грн.
Керуючись ст. 105 КК України, ст. 368, 373-376, ч.3 ст.497 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України.
На підставі п.3 ч.2 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_1 до досягнення ОСОБА_6 повноліття.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, за проведення судової товарознавчої експертизи, у розмірі 1321,39 грн. стягнути на користь держави із законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 матері ОСОБА_5 .
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької областi через Барський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: