Справа № 157/1022/20
Провадження №1-кс/157/344/22
УХВАЛА
05 липня 2022 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , керівника органу дізнання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову начальника сектору дізнання Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 від 06 червня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000277.

У скарзі зазначається, що з відповіді керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_5 заявник дізнався про закриття кримінального провадження, розпочатого за заявою ОСОБА_3 від 25 листопада 2019 року про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. Відповідну постанову виніс начальник СД Камінь-Каширського РВП ОСОБА_4 06 червня 2022 року, яку скаржнику вчасно не надіслав.

Вважає постанову керівника органу дізнання про закриття кримінального провадження незаконною, оскільки в справі є достатньо доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а саме дачу суду завідомо неправдивих показань про те, що депутат Маневицької селищної ради ОСОБА_7 була присутня на засіданні сесії селищної ради 23 травня 2018 року, в той час як згідно зі списком депутатів ради, присутніх на сесії, ОСОБА_7 у сесійній залі селищної ради була відсутня. На думку заявника, досудове розслідування в кримінальному провадженні проводилося необ`єктивно та невсесторонньо, неодноразово закривалося та поновлювалося після скасування слідчим суддею постанов про закриття провадження.

Посилаючись на викладені обставини, скаржник просить скасувати постанову начальника СД Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 від 06 червня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000277.

Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав повністю.

Начальник сектору дізнання ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо скарги та пояснив, що в ході проведення дізнання не було здобуто доказів вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. Зокрема, на звукозаписі судового засідання, де зафіксовані показання ОСОБА_6 , останній не стверджує того, що депутат ОСОБА_7 була відсутня на сесії Маневицької селищної ради 23 травня 2018 року, а лише висловлює припущення щодо причин відсутності депутата ОСОБА_7 під час поіменного голосування. З цього слідує висновок, що ОСОБА_6 під час дачі показань у судовому засіданні не вводив суд в оману, тому вважає винесену ним постанову про закриття кримінального провадження законною та обґрунтованою.

Заслухавши пояснення заявника, дізнавача, вивчивши зміст скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга безпідставна та до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

У судовому засіданні встановлено, що 26 листопада 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000277 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. Підставою для внесення відомостей та початку досудового розслідування в кримінальному провадженні стала заява ОСОБА_3 від 25 листопада 2019 року, в якій він повідомив, що 23 січня 2019 року під час розгляду Любешівським районним судом цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до Маневицької селищної ради Волинської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди селищний голова ОСОБА_6 під час допиту в статусі свідка, будучи під присягою, надав суду завідомо неправдиві показання про те, що депутат селищної ради ОСОБА_7 була присутня на сесії Маневицької селищної ради 23 травня 2018 року, хоча згідно зі списком депутатів, присутніх на сесії, ОСОБА_7 участі в цьому засіданні не брала.

Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 384 КК України настає за завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

Об`єктивна сторона кримінального проступку, передбаченого ст. 384 КК України, характеризується активною поведінкою діями, які виявляються в: а) неправдивих показаннях свідка чи потерпілого; б) неправдивому висновку експерта; в) неправдивому звіті оцінювача про оцінку майна; г) неправильному перекладі, зробленому перекладачем. За статтею 384 КК України встановлено відповідальність за кримінальне правопорушення з формальним складом, яке визнається закінченим із моменту вчинення будь-якої із зазначених дій. Відповідальність настає, якщо показання, зокрема свідка, є неправдивими, тобто такими, які повністю або хоча б частково не відповідають дійсності. Показання свідка є неправдивими, якщо полягають у повідомленні недостовірних відомостей про факти та обставини, що мають значення для відповідного провадження. Кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 384 КК України, може бути вчинений лише шляхом активної поведінки дії, бо для його об`єктивної сторони необхідно, щоб свідок у своїх показаннях діяв певним чином, тобто повідомляв неправдиві відомості, які стосуються тих чи інших обставин здійснюваного провадження.

Суб`єктивна сторона злочину лише прямий умисел, бо особа діє завідомо, тобто усвідомлює неправдивість своїх показань і бажає діяти саме таким чином. Мотиви та мета можуть бути різними і на кваліфікацію злочину не впливають, за винятком ч. 2 ст. 384 КК України, у якій однією з кваліфікуючих ознак є корисливі мотиви вчиненого.

З дослідженого слідчим суддею технічного звукозапису судового засідання по розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до Маневицької селищної ради Волинської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди вбачається, що допитаний у статусі свідка селищний голова ОСОБА_6 суду не повідомляв і не ствердив на додаткові запитання, що депутат Маневицької селищної ради ОСОБА_7 була відсутня на засіданні сесії 23 травня 2018 року, а лише висловив припущення з яких причин депутат ради може бути відсутній на засіданні сесії або брати участь у голосуванні лише з приводу окремих рішень. Таким чином, твердження скаржника про те, що свідок ОСОБА_6 під час допиту як свідка надав суду завідомо неправдиві покази є помилковими та не підтверджуються матеріалами досудового розслідування.

Відсутність події кримінального правопорушення підтверджується не лише технічним записом судового засідання, а й показаннями допитаних у ході дізнання свідків інших депутатів селищної ради, жоден з яких чітко не вказав, чи брала участь депутат ОСОБА_7 у засіданні сесії Маневицької селищної ради 23 травня 2018 року.

Згідно зі ст. 94 КПК України в кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Аналіз зібраних у справі доказів вказує на відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, оскільки відомості, що містяться в цих доказах, не свідчать, що свідок ОСОБА_6 надав суду покази, в яких міститься неправдива інформація та які мають значення для судового провадження.

При встановленні відсутності події кримінального правопорушення на основі всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи досудове розслідування має бути припинено, а провадження закрито, тому доводи скаржника про необ`єктивне та однобічне дізнання в даному випадку є безпідставними.

Таким чином, слідчий суддя в ході розгляду скарги не встановив таких істотних порушень матеріального та процесуального кримінального законодавства, які б ставили під сумнів законність постанови дізнавача про закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Оскільки в судовому засіданні не були встановлені достатні підстави для скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження, а зазначені в скарзі доводи не знайшли свого підтвердження, тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 від 06 червня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000277 від 26 листопада 2019 року відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1