Справа № 456/6298/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/528/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 304 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 червня 2022 року про продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

в с т а н о в и л а :
вищевказаною ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на шістдесят днів з 23 червня 2022 року до 21 серпня 2022 року включно.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу змінити та застосувати до ОСОБА_7 заставу у розмірі двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 47 393 гривні, внесення якої дасть можливість звільнити обвинуваченого з-під варти, для захисту України на час воєнного стану та взяти участь у боротьбі з російськими загарбниками у складі Збройних Сил України. При внесенні застави покласти на ОСОБА_7 обов`язки, визначені ст. 194 КПК України.
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що під вартою ОСОБА_7 знаходиться з 24 вересня 2021 року, тобто понад дев`ять місяців.
Як зазначає апелянт, сторона обвинувачення не довела ризики, визначені ст. 177 КПК України, а слідчий суддя не дослідив обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Крім того, покликається на те, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра за ч. 1 ст. 304 КПК України є необґрунтованою, оскільки він раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Водночас, неповнолітньому ОСОБА_8 оголошували підозру за різними статтями КК України, справи знаходяться в суді, а цей факт виключає втягнення ОСОБА_7 неповнолітнього ОСОБА_8 у злочинну діяльність.
Також захисник вказує, що суд першої інстанції не мотивував, чому такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
У своїй апеляційній скарзі адвокат стверджує, що ОСОБА_7 має бажання виконати свій конституційний обов`язок та реалізувати своє право на захист Батьківщини зі зброєю в руках, готовий піти на службу у Збройні сили України.
Адвокат ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подав. Обвинувачений ОСОБА_7 не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги з його участю.
15 липня 2022 року на адресу суду надійшли заперечення прокурора Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 на зазначену апеляційну скаргу, у яких прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а доводи апелянта безпідставними, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
З огляду на те, що учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, з метою дотримання процесуальних строків, визначених кримінальним процесуальним законом, колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе провести апеляційний розгляд без учасників провадження.
Перевіривши матеріали апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження №0000686 від 22 вересня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 304 КК України.
У межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 вересня 2021 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строк дії якого неодноразово було продовжено, востаннє ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 червня 2022 року.
Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 врахував, що останній обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, що є тяжкими злочинами, характер вчинених кримінальних правопорушень; взяв до увагу особу обвинуваченого, який є працездатним, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не хворіє.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.
Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не надано.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_7 колегія суддів місцевого суду враховувала не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.
Покликання апелянта на те, що прокурором не надано доказів, які обґрунтовують обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 304 КК України, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки питання щодо доведеності вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень, яка ґрунтується на належних, допустимих та достатніх доказах, вирішується в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку у справі, а не на стадії її розгляду, зокрема і під час вирішення питання про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Безпідставними є і доводи захисника про те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перевірив можливість застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, оскільки таке питання досліджувалось судом при винесенні оскаржуваної ухвали.
Стосовно покликання апелянта на тривалість перебування обвинуваченого під вартою, то таке не заслуговує на увагу, оскільки вказана обставина відповідно до вимог ст. 178 КПК України не враховується при обранні обвинуваченому запобіжного заходу чи продовженні строку його дії.
Що стосується доводів сторони захисту про наміри обвинуваченого здійснювати захист Батьківщини та вступити до лав Збройних сил України, то колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до Указу Президента України В.Зеленського №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в України введено воєнний стан. Згідно з Указом Президента України В.Зеленського №259/2022 від 18 травня 2022 року у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Частиною 1 ст. 616 КПК України визначено, що у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених ст.ст. 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426,433, 436, 437-442 КК України, має право звернутись до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.
За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (ч. 2 ст. 616 КПК України).
Таким чином, апеляційний суд позбавлений можливості вирішити вказане питання під час перевірки законності ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу. Порядок розгляду питання про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період або зміна запобіжного заходу з інших підстав закріплено у ст. 616 КПК України.
Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені захисником у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 червня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в його інтересах без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4