28.04.2022 р. м. Жмеринка
Колегія суддів Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
за участі сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а :
В провадженні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_7 не заперечили.
Представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 підтримав клопотання прокурора.
Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до такого.
Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а згідно ч.3 ст.199 КПК України також і те, що заявлені ризики не зменшилися.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення обвинуваченим ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченим переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілу та свідків кримінального провадження.
Судом встановлено, що строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді утримання під вартою спливає 01.05.2022.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує те, що останній притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, не має соціальних зв`язків, мешканець іншого міста, а саме м. Києва, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та йому у разі доведення його вини в даному кримінальному провадженні може бути призначено покарання до 12 років позбавлення волі, судове дослідження доказів по справі ще не проведене, тому вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, йому відоме місце проживання потерпілих та свідків, тому перебуваючи на волі він може незаконно впливати на потерпілу сторону та свідків, а також можливості скоювати інші кримінальні правопорушення.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, оцінюючи суспільний інтерес, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості, суд вважає що продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 виправдані, як це підтверджує практика Європейського суду з прав людини, в зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою до 60 днів, а саме до 26.06.2022 включно.
Керуючись ст.ст. 177,178, 183, 184, 194, 197 КПК України,
у х в а л и л а :
Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.1 ст.263, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, у вигляді утримання під вартою продовжити до 60 днів, а саме до 26 червня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуюча

Судді