Справа № 368/618/22
провадження № 1-в/368/94/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" серпня 2022 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурорів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4
представників колонії ОСОБА_5 та ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
представника трудового колективу ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відео конференції подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» погоджене з спостережною комісією при Обухівській райдержадміністрації про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням, засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Чернігів, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, громадянину України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 вироком Новозаводського районного суду Чернігівської області засуджений 18 квітня 2018 року за ст. 286 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на три роки. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігів від 19.06.2020 р. подання Деснянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про направлення ОСОБА_7 для відбування покарання призначеного за вироком Новозаводського районного суду Чернігівської області від 18.04.2018 р. залишено без задоволення, яку ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 29.09.2020 було скасовано та направлено засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання призначеного вироком Новозаводського районного суду Чернігівської області від 18.04.2018 р. за ч. 2 ст. 286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Початок строку покарання 11.03.2021 року.
Кінець строку покарання 11.03.2025 року.
1/3 строку покарання 11.07.2022 року.
Із спільного подання Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та спостережної комісії при Обухівській районної державної адміністрації Київської області вбачається, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання, до праці відноситься добре, працевлаштований різноробочим на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи», завдану роботу виконував добросовісно, характеризується позитивно, один раз заохочувався керівництвом установи та мав одне дисциплінарне стягнення , яке погашено в установленому законом порядку 15.07.2021 р. попередження не виконав команду «Відбій» та курив у не відведеному місці погашено 16.01.2022 р. В даний час засуджений поводить себе правильно, з адміністрацією колонії коректний та ввічливий, в колективі засуджений не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє.
Вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення подання колонії та клопотання засудженого, думку представника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)», який підтримав подання, а щодо заяви засудженого покладається на погляд суду, засудженого ОСОБА_7 , який просив застосувати до нього ст. 82 КК України та заміни на більш м`яке покарання у виді виправних робіт, та думку представника трудового колективу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання щодо застосування до засудженого ОСОБА_7 ст. 82 КК України та заява засудженого не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 вироком Новозаводського районного суду Чернігівської області засуджений 18 квітня 2018 року за ст. 286 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на три роки. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігів від 19.06.2020 р. подання Деснянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про направлення ОСОБА_7 для відбування покарання призначеного за вироком Новозаводського районного суду Чернігівської області від 18.04.2018 р. залишено без задоволення, яку ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 29.09.2020 було скасовано та направлено засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання призначеного вироком Новозаводського районного суду Чернігівської області від 18.04.2018 р. за ч. 2 ст. 286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Початок строку покарання 11.03.2021 року.
Кінець строку покарання 11.03.2025 року.
1/3 строку покарання 11.07.2022 року.
Злочин вчинений засудженим ОСОБА_7 є злочином необережним тяжким.
Засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання з 11.03.2021 р. За час перебування у ДУ «Чернігівське СІЗО» до праці в СІЗО не залучався, стягнень та заохочень не мав.
У Державну установу «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» засуджений ОСОБА_7 прибув 02.07.2021 р.
Станом на 11.07.2022 р. ОСОБА_7 відбув вже 1/3 строку призначеного вироком суду за необережний тяжкий злочин.
За змістом ст. 82 КК України умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є:
?відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті;
?наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 82 КК України суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Пунктом 2 частини 4 статті 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше 1/3 строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:
- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
- участь у суспільно-корисній праці;
- участь у виховних заходах;
- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.
Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_7 , затвердженої 14.07.2022 року начальником ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» вбачається, що протягом часу відбування покарання у виправній колонії одного разу допустив порушення порядку відбування покарання, у результаті чого був розглянутий на дисциплінарній комісії установи та притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Після проведеної з ним додаткової виховної роботи змінив у кращу сторону своє ставлення до відбування покарання, усвідомив помилковість своїх суджень, поведінка засудженого стала право слухняною та стабільною. На даний час характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. До початку військової агресії російської федерації проти України був працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи». Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт з благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Засуджений ОСОБА_7 дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Отримав одне заохочення від керівництва виправної колонії, дисциплінарне стягнення було погашено в законному порядку.
Досліджуючи дані про особу засудженого, що містяться в матеріалах даної справи, характеристиці, довідці про заохочення і стягнення, - суд встановив, що засуджений має одне заохочення та одне стягнення, яке було погашено в установленому законом порядку.
Щодо відношення засудженого до праці, то слід зазначити, що засуджений працював, до початку військової агресії Російської федерації проти України, про що було зроблено висновок про можливість залучення засудженого до праці, про це повідомив як представник колонії, так і сам засуджений.
Щодо відшкодування витрат потерпілим, то згідно вироку суду стягнуто лише витрати на правову допомогу, але виконавчий лист до колонії не надходив і засудженим добровільно також оплачено не було.
Разом з тим, відповідно до ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`якою застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Крім того, під час відбування покарання засудженим ОСОБА_7 у Деснянському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації», яке було призначено вироком Новозаводського районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2018 року за ст. 286 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на три роки, було тричі було притягнуто до адміністративної відповідальністю по ч. 1 ст. 130 КУпАП, по ч. 2 ст. 122 КУпАП та по ст. 121-1 КУпАП, а також двічі не з`явився на реєстрацію, тому засудженого було направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Також під час відбування покарання засудженого ОСОБА_7 у ДУ «Кагарлицька виправна колонія» було один раз притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Тобто поведінка засудженого ОСОБА_7 під час відбування покарання є не бездоганною.
Отже, суд дійшов до висновку про передчасність застосування положень ст. 82 КК України з урахуванням того, що шлях виправлення засудженого має пройти певні часові проміжки, які не можуть бути скорочені шляхом застосування заохочень, позитивної поведінки, відсутність стягнень, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається ще досить тривалий проміжок часу.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви з приводу доводів засудженого щодо наявності у нього позитивних намірів на майбутнє та становлення на шлях виправлення.
Враховуючи викладене, на теперішній час суд не вбачає підстав для заміни ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, а тому у задоволенні подання ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та клопотання останнього слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України, ст.. 82 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р., суд, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про заміну основного покарання більш м`яким у відношенні засудженого ОСОБА_7 - відмовити.
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким покаранням відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 7 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1