печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8630/22-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001172 від 27.09.2021 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

18.02.2022 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , згідно вимог якого, сторона обвинувачення з урахуванням уточнень просить накласти арешт на майно ОСОБА_4 , вилучене 16.02.2022 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, а саме на звіт про оцінку майна, а саме квартири АДРЕСА_2 на 16 арк.
Мотивуючи подане клопотання прокурор вказує, що група осіб, до складу яких входять колишні поліцейські та службові особи юридичної особи приватного права, здійснюють незаконне оформлення прав власності на нерухоме майно громадян, шляхом підроблення та складання офіційних документів.
Відповідно до матеріалів досудового розслідування, встановлено, що організатор протиправної діяльності за участю приватних нотаріусів здійснюють незаконне оформлення документів про право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_3 .
Встановлено, що у всесвітній мережі «Інтернет» за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 розміщені електронні оголошення про продаж квартири АДРЕСА_2 . Відповідно до вказаних оголошень відносно квартири АДРЕСА_4 зазначено наступні відомості.
Зокрема, зазначено, що вказана квартира придбана на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 4633/РН-К від 15.03.2013 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» в особі віце-президента ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору компанія продає, а покупець придбає майнові права на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 , на умовах та в порядку, що визначені у договорі.
Відповідно до п. 1.3 зазначеного договору об`єкт, має наступні характеристики: номер квартири АДРЕСА_5 , загальна площа 357, 8 (проектна площа 357, 00) кв. м., кількість кімнат 4, план приміщення викопіювання з проектної документації.
Відповідно до п. 1.4 вказаного договору компанія зобов`язана передати покупцеві майнові права на об`єкт, а покупець прийняти їх. Передача та приймання майнових прав здійснюється сторонами за актом прийому-передачі майнових права після отримання сертифікату відповідності закінченого будівництва об`єкта та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу, відповідно до технічного паспорту, виготовленого суб`єктом господарювання, що проводить технічну інвентаризацію. Покупець набуває право власності на майнові права після підписання ним акту прийому-передачі майнових прав.
На виконання п. 1.4 вказаного вище договору складено акт прийому-передачі квартири інвестору від 14.02.2014 року. Так, відповідно до п. 1 вказаного акту прийому-передачі замовник побудував та передає, а інвестор сплатив сто відсотків вартості та приймає квартиру АДРЕСА_2 (далі - «об`єкт»), на умовах та в порядку, що визначені у цьому договорі.
Разом з тим, у ході досудового розслідування отримано лист ПрАТ «ХК «Київміськбуд» від 07.09.2021 за № 03318/0/2-21 відповідно до якого встановлено, що ПрАТ «ХК «Київміськбуд» не укладався договір купівлі-продажу майнових прав № 4633/РН-К від 15.03.2013 з ОСОБА_6 на придбання майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 . Крім того, відповідно до вказаного листа зазначена вище квартира не передавалася ПрАТ «ХК «Київміськбуд» ОСОБА_6 за актом прийому-передачі, довідка про сплату ста відсотків вартості майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 не видавалась.
Також, у п. 1 розпорядження Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 05.06.2014 за № 382 «Про присвоєння поштової адреси новозбудованому житловому будинку на АДРЕСА_6 (будівельна адреса) у Солом`янському районі міста Києва, 1 черга будівництва 1,2,3 пускові комплекси» за підписом виконувача обов`язків голови ОСОБА_7 (далі Розпорядження) зазначено: «Присвоїти новозбудованому житловому будинку на АДРЕСА_6 (будівельна адреса) поштову адресу АДРЕСА_6 ».
Відповідно до п. 2, 2.1, 2.2 Розпорядження ПАТ «ХК «Київміськбуд» зобов`язано в установленому порядку зареєструвати об`єкт нерухомого майна в установленому законом порядку та забезпечити своєчасне виготовлення та встановлення на об`єкт нерухомості вказівного знаку поштової адреси.
Крім того, відповідно до витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документа ІУ 51 встановлено, що відомості до зазначеного реєстру внесено Державною архітектурною будівельною інспекцією за заявою № 18291 від 24.12.2013 року на підставі Містобудівних умов та обмежень, зокрема поштова/будівельна адреса об`єкта: м. Київ, вул. Ушинського, 14-А. У розділі «Техніко-економічні показники» зазначено, що будинок розташований за адресою: АДРЕСА_7 має двадцять три поверхи та у загальному 126 квартир.
Також, відповідно до п. 8 «Підписи» договору купівлі-продажу майнових прав № 4633/РН-К від 15.03.2013 зі сторони компанії зазначено
ПрАТ «ХК «Київміськбуд» (Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд»), м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 4/6, р/р НОМЕР_1 в АТ «КРИСТАЛБАНК» МФО 339050, проте досудовим розслідуванням встановлено, що питання про зміну типу товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство відбулось на відповідних зборах у 2017 році відповідно до п. 8 протоколу № 20 річних чергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» від 28.04.2017.
Відповідно до вказаних оголошень квартира АДРЕСА_2 має технічний паспорт розроблений та виготовлений ТОВ «Бюро технічної інвентаризації» (), яке зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 4, офіс 2, інвентаризаційна справа № К-54617.
Проте, відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 07.09.2021 встановлено, що ОСОБА_8 є директором ТОВ «Бюро технічної інвентаризації» (), яке зареєстроване за адресою: АДРЕСА_8 . У своїх показах ОСОБА_8 зазначив, що технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) № 127 у будинку квартирного типу (гуртожитку) товариством не виготовлявся та не видавався. Зокрема, ОСОБА_8 зазначив, що зазначений технічний паспорт має наступні ознаки підробки, а саме: оригінальна печатка товариства у собі містить зображення карти України із заповненням у середині, а не лише її контуру, а відтиск печатки який міститься на технічному паспорті нібито виготовленим товариством містить лише зображення контуру карти України; документи (технічні паспорти), які видаються товариством прошиваються лише голкою та нитками, а не металевим швидкозшивачем; технічний паспорт містить у собі поверховий план на якому кольоровим текстом позначено висоту та номер квартири, у той час, як товариство використовує лише чорний колір для друку відповідних позначень; підпис виконаний на технічному паспорті від імені ОСОБА_8 йому не належить; на технічному паспорті вказано номер інвентаризаційної справи «К-54617» у той час, як вказаний номер інвентаризаційної справи у товаристві фактично відсутній, так як під час здійснення господарської діяльності товариством видано не більше десяти тисяч технічних паспортів.
Також, відповідно до вказаних оголошень відносно квартири АДРЕСА_4 зазначено, що вказаний об`єкт нерухомості перебуває в Іпотеці відповідно до договору іпотеки від 14.04.2021 року. Так, відповідний договір іпотеки укладений з однієї сторони громадянкою Російської Федерації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та з іншої сторони ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до п. 1.1 вказаного договору зазначено, що цим договором забезпечується виконання зобов`язання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер картки платника податків за даними державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 ), місце реєстрації: АДРЕСА_9 (надалі боржник) за договором позики укладений між Іпотекодержателем та боржником 14 квітня 2021 року посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим номером 2226 (надалі «Основний договір») на суму 5 603 120 (п`ять мільйонів шістсот три тисячі сто двадцять) гривень 00 копійок, що еквівалентно 200 000 (двісті тисяч) доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ гривні до долара США, станом на день укладання цього договору до 30 квітня 2021. Цим договором також забезпечується будь-які зміни та доповнення до основного договору, у тому числі стосовно зміни (збільшення чи зменшення ) суми та/або строку позики, збільшення та/або зменшення неустойки (штрафу, пені), якщо такі укладені або будуть укладені між сторонами у майбутньому.
Відповідно до п. 1.2 вказаного договору предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2 ). Дана квартира складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею -357, 80 кв. м., житловою площею 196, 80 кв. м. Право власності іпотекодавця зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.12.2020 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 238407213, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 23.12.2020 року, номером запису про право власності: 39854764, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000.
Разом з тим, відповідно до матеріалів кримінального провадження, зокрема протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 25.08.2021 встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично працює на посаді продавця у мережі продуктових магазинів «АТБ».
Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що безпосередньо до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
У ході слідства встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із чим, за вказаною адресою 16.02.2022 проведено обшук, в ході котрого вилучено речі дозвіл на вилучення яких прямо не надано ухвалою слідчого судді, а саме:
1. Звіт про оцінку майна, а саме квартири АДРЕСА_2 на 16 арк.;;
2. Мобільний телефон марки «Apple» модель «IPhone 12 Pro Max» ІМЕІ: НОМЕР_3 із сім-картою з номером НОМЕР_4 .
Вказані речі постановою слідчого від 16.02.2022 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001172.
Прокурор вказав, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, та є речовими доказами, а відтак наявна необхідність у його арешті з метою забезпечення збереження.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, здійснювалась фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів.
У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Слідчий через канцелярію суду подав заяву, в якій просив провести розгляд клопотання у його відсутність, та просив накласти арешт на майно ОСОБА_4 , вилучене 16.02.2022 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, а саме на звіт про оцінку майна, а саме квартири АДРЕСА_2 на 16 арк..
Представник володільця майна до судового засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, заяв, клопотань о суду не подано.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття учасників розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання їх явки обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001172 від 27.09.2021 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що безпосередньо до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
У ході слідства встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із чим, за вказаною адресою 16.02.2022 проведено обшук, в ході котрого вилучено речі дозвіл на вилучення яких прямо не надано ухвалою слідчого судді, а саме:
1. Звіт про оцінку майна, а саме квартири АДРЕСА_2 на 16 арк.;
2. Мобільний телефон марки «Apple» модель «IPhone 12 Pro Max» ІМЕІ: НОМЕР_3 із сім-картою з номером НОМЕР_4 .
Вказані речі постановою слідчого від 16.02.2022 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001172.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Таким чином, згідно з положеннями ч. 2 ст. 168, ч. 7 ст. 236 КПК України зазначене майно, що вилучене під час проведення обшуку, вважається тимчасово вилученим майном.
Судовим розглядом встановлено, що обшук, під час якого було вилучено майно та на арешті якого на даний час наполягає сторона обвинувачення, був проведений 16.02.2022, а з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна прокурор звернувся до суду 18.02.2022, що свідчить про дотримання вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0001172 від 27.09.2021 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає за доцільне, для ефективного розслідування з метою збереження речових доказів накласти арешт на вказане майно.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 98, 100, 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно ОСОБА_4 , вилучене 16.02.2022 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, а саме на:
1. Звіт про оцінку майна, а саме квартири АДРЕСА_2 на 16 арк.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту/відмову у ньому може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1