Справа № 495/2431/16-к
№ провадження 1-кп/495/58/2022
УХВАЛА
про продовження строку запобіжного заходу
"06" травня 2022 р.

м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
колегіально у складі судді колегії ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні у режимі відео конференції в залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000265 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 115 ч.2 п. 6.12, ст. 289 ч.3 КК України, ОСОБА_4 за ст. 115 ч.2 п. 6.12, ст. 289 ч.3 КК України, ОСОБА_5 за ст. 115 ч.2 п. 6.12, ст. 289 ч.3 КК України, ОСОБА_6 за ч.2 ст. 289 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7
обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3
захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 115 ч.2 п. 6.12, ст. 289 ч.3 КК України, ОСОБА_4 за ст. 115 ч.2 п. 6.12, ст. 289 ч.3 КК України, ОСОБА_5 за ст. 115 ч.2 п. 6.12, ст. 289 ч.3 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області обвинуваченому ОСОБА_3 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , був продовжений запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб.
Відповідно до наказу голови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області суддя колегії суддів ОСОБА_9 перебуває у щорічній основній відпустці.

У зв`язку із відсутністю судді колегії ОСОБА_9 клопотання прокурора про продовження строків запобіжного заходу відносно обвинувачених розглядається головуючим суддею ОСОБА_1 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 заявив клопотання, в якому просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та домашній арешт відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що на даний час розгляд кримінального провадження не завершено. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим вони можуть переховуватись від суду, чим будуть перешкоджати судовому розгляду.
Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не має.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_8 підтримав позицію своїх підзахисних.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.
Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 підтримав позицію свого підзахисного та також заперечував проти задоволення клопотання прокурора.
Звернув увагу на те, що його підзахисний перебуває під вартою тривалий час.
По справі вже досліджено всі докази та допитані всі учасники, тому не має ризику впливу на потерпілого та свідків, або пошкодження доказів.
Просив змінити його підзахисному запобіжний захід на домашній арешт за адресою, вказаною у договорі про безоплатне користування житловим приміщенням.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання та обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до ст. 383 ч.3 КПК України усі питання, пов`язанні з судовим розглядом, крім питання, передбаченого частиною третьою ст. 331 КПК України, судді і присяжні вирішують спільно.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічним позбавленням волі, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не вирішені клопотання сторін та не проведенні судові дебати, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Крім того, враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічним позбавленням волі, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, те, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, вчасно з`являється за викликами до суду, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не вирішені клопотання сторін та не проведені судові дебати, суд дійшов висновку про необхідність продовження у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу в судовому засіданні не встановлено.
На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією майна, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчасно з`являється за викликами до суду, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не вирішені клопотання сторін та не проведені судові дебати, суд дійшов висновку про необхідність продовження у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби.
Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу в судовому засіданні не встановлено.
Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 199, 331, 369-372, 383, 392-395 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Задовольнити клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 та запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .
Продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 днів, який діє включно до 04.07.2022 року.
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по місцю мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, який діє до 04.07.2022 року включно.
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по місцю мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 20.00 години до 05.00 години наступної доби, строком на два місяці, який діє до 04.07.2022 року включно.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 положення ч.5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати засоби контролю.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Суддя колегії суддів: ОСОБА_1