Шаргородський районний суд
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року

м. Шаргород

Справа № 152/719/22

провадження № 1-кп/152/98/22

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2022 за №0000119 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який не досяг віку кримінальної відповідальності,

з участю сторін кримінального провадження

зі сторони обвинувачення:

прокурора Шаргородського відділу

Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:

особи, стосовно якої передбачається

застосування примусових заходів

виховного характеру ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 ,

учасників судового засідання:

представника Служби у справах

дітей Шаргородської міської ради ОСОБА_7 ,

представника уповноваженого

підрозділу ВП №2 Жмеринського РВП
ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:
01.08.2022 на адресу Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 про застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батька строком на один рік до малолітнього ОСОБА_3 , який не досяг віку кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , будучи особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

26.07.2022 приблизно о 08 годині, проходячи повз домогосподарства по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 побачив у гаражному приміщенні вказаного домогосподарства мопед марки «Suzuki Leto AF - 50», що належить ОСОБА_9 , яким вирішив заволодіти з метою використання в особистих цілях всупереч волі власника. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, не маючи права керувати та володіти означеним транспортним засобом, ОСОБА_3 умисно, таємно, з метою заволодіння транспортним засобом, шляхом відкриття воріт гаражного приміщення, проник в середину приміщення, де за допомогою ключа, який перебував у замку запалення, запустив двигун мопеда та, отримавши змогу керувати мопедом, незаконно заволодів ним, і поїхав на ставок в с. Мурафа Жмеринського району Вінницької області.

Неповнолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні суспільно - небезпечного діяння при наведених вище обставинах визнав, щиро покаявся у скоєному. Суду пояснив, що 26.07.2022 приблизно о 08 годині ранку він йшов вулицею Героїв Майдану в м. Шаргород. В гаражі домогосподарства під номером 369 побачив мопед, яким вирішив заволодіти, щоб покататися. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив ворота гаража, зайшов в середину приміщення, де за допомогою ключа, який перебував у замку запалення, запустив двигун мопеда та поїхав на ставок в с. Мурафа Жмеринського району Вінницької області. Просив клопотання прокурора задовольнити та передати під нагляд батьку, з яким він проживає.

У судовому засіданні встановлено, що вчинення малолітнім ОСОБА_3 суспільно- небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, також підтверджується дослідженими судом доказами, такими як: рапорт чергового ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області від 26.07.2022 про отримання повідомлення від ОСОБА_9 про факт незаконного заволодіння невідомими особами його скутером (а.с.93 96); протокол огляду місця події з фототаблицею до нього (а.с. 97 102); постановами про визнання речовими доказами мопеда «Suzuki Leto AF - 50», ключів, колодки з ланцюгом (а.с. 103, 111); протоколом огляду мопеда з фото таблицею (а.с.107 110).

Проаналізовані при судовому розгляді клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру докази переконують суд, що малолітній ОСОБА_3 , який не досяг віку кримінальної відповідальності. 26.07.2022 приблизно о 08 годині вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого КК України, зокрема - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням в приміщення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.289 КК України.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батька вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення малолітнім ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 - його батько ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора, запевняв суд, що може забезпечити належний догляд за сином, приділяти більше увагу його вихованню та розвитку. Просив звільнити сина від кримінальної відповідальності та передати під його нагляд.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батька строком на один рік підтримав.

Представники служби у справах дітей Шаргородської міської ради ОСОБА_7 та уповноваженого підрозділу ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_8 не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батька строком на один рік, так як вважають його застосування доцільним та ефективним.

Потерпілий ОСОБА_9 на виклик суду не прибув, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності. Не заперечує щодо застосування до малолітнього ОСОБА_3 примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батька.

Заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_3 підлягає задоволенню, як обґрунтоване з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років. Кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України настає з чотирнадцяти років.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 30 від 07.05.2010 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.117).

Отже, малолітній ОСОБА_3 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння після досягнення одинадцятирічного віку (повних 12 років), не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч.2 ст.289 КК України (14 років).

Особливості кримінального провадження щодо неповнолітніх визначені Главою 38 КПК «Кримінальне провадження щодо неповнолітніх».

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Статтею 498 КПК України встановлено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. За відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим, дізнавачем або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1)чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2)чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3)чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

За правилами ч.2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що до особи, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, застосовуються примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України.

Частиною другою статті 105 КК України встановлено, що суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити. Строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 проживає разом із батьком, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання (а.с.119, 120), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.118), до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.125). Мати малолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_10 з сім`єю не проживає, вихованням і утриманням дитини не займається. Батько ОСОБА_3 ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.119), до кримінальної відповідальності не притягувалася, займається вихованням та утриманням сина (а.с.124), спроможний здійснювати позитивний виховний вплив на малолітнього сина, постійно й належним чином контролювати його поведінку.

Із показань законного представника малолітнього ОСОБА_3 батька ОСОБА_6 , пояснень представників Служби у справах дітей та сектору ювенальної превенції ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП України у Вінницькій області, а також з досліджених документів, здобутих під час досудового розслідування і приєднаних до матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_3 на час вчинення суспільно-небезпечного діяння навчався в сьомому класі Шаргородського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Шаргородської міської ради. За місцем навчання у вказаному закладі освіти малолітній ОСОБА_3 характеризується позитивно. Товариський, вольовий, принциповий, має лідерські здібності, з повагою ставиться до старших, доброзичливий в стосунках з однокласниками, виконує правила поведінки в школі, навчань не пропускає, але навчається не в повну міру своїх можливостей, потребує постійного контролю (а.с.120).

Визначаючи, який саме примусовий захід виховного характеру необхідно застосувати до малолітнього ОСОБА_3 суд враховує думки прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_6 представника Служби у справах дітей Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області ОСОБА_7 , представника сектору ювенальної превенції ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 , а також малолітнього ОСОБА_3 , його ставлення до вчиненого суспільно-небезпечного діяння, навчання, стан здоров`я, умови життя, виховання, дані про сім`ю, здатність батька забезпечити позитивний виховний вплив на малолітнього сина ОСОБА_3 та постійний контроль за його поведінкою, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_3 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме передача під нагляд батька ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст.97, 105 КК України, оскільки він не вийшов з-під контролю останнього, навчається, піддається виховному впливу, може виправитися при здійсненні батьком контролю за його поведінкою, а батько згоден на застосування щодо його сина примусового заходу виховного характеру і передачу ОСОБА_3 йому під нагляд.

Суд ухвалюючи таке судове рішення у даній справі, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. З Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

Відповідно до ч. 3 ст.105 КК України та роз`яснень, що містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», тривалість заходів виховного характеру, передбачених п.3 ч.2 ст.105 КК України, встановлюється судом, який їх призначає, з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього... Цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Враховуючи встановлені під час розгляду клопотання обставини справи, суд вважає, що до ОСОБА_3 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батька ОСОБА_6 слід застосувати тривалістю в один рік з метою ефективності його наслідків, оскільки він, на переконання суду, є достатнім для виправлення неповнолітнього.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», з метою здійснення контролю за виконанням рішення про застосування примусового заходу виховного характеру суд своєчасно інформує про це рішення уповноважених осіб служби у справах дітей та кримінальної міліції у справах неповнолітніх.

Керуючись ст.ст. 484, 498-501 КПК України, ч.2 ст.97, п.З ч.2 ст.105 КК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_3 - задовольнити.

Передати неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня сьомого класу Шаргородського закладу загальної середньої освіти 1-111 ступенів №2 Шаргородської міської ради, який не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, під нагляд батька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 строком на один рік.

Копію ухвали надіслати Службі в справах дітей Шаргородського міської ради Жмеринського району Вінницької області та ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області для здійснення контролю за виконанням ухвали про застосування до ОСОБА_3 примусового заходу виховного характеру.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1