Справа № 461/8017/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/881/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 16 вересня 2022 року, у кримінальному провадженні № 0000068, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
встановила:
ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.09.2022, задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 календарних днів, тобто до 14.11.2022 року без визначення розміру застави..
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.
Апелянт покликається, що суддею першої інстанції було порушено вимоги ст. ст. 177, 178, 183 КПК України. Наполягає, що в матеріалах справи відсутні вагомі докази наявності в діях ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України. В ухвалі немає обґрунтувань застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу, взяття під варту.
Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Апелянт наполягає, що здійснення досудового розслідування відбувалось не уповноваженими на те особами (органами), що є істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.
В матеріалах справи не зазначено обґрунтовані обставини, на підставі яких сторона обвинувачення та суд дійшли висновку про наявність одного або кількох ризиків. Відповідно і відсутні докази, які б могли ці обставини підтвердити.
Не враховано судом першої інстанції дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що доступу до документів ОСОБА_7 не мав і не має; має постійне місце проживання у м. Києві; перебуває в шлюбі, має п`ятеро неповнолітніх дітей, не ухилявся від проведення слідчих дій; раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Окрім того, неможливість запобіганням ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів також не була належним чином обґрунтована. Окрім того, захист вважає, що суддя мав право визначити розмір застави при обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, вивчивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Згідно з вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суддя суду першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 без визначення розміру застави, врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з урахуванням злочину, інкримінованого ОСОБА_7 та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно з матеріалами контрольного провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, створення терористичної групи чи терористичної організації, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 8 до 15 років.
Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою, таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , правову кваліфікацію кримінального правопорушення, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини , посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися , обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Доводи захисника обвинуваченого про те, що прокурором не в повній мірі наведені ризики передбачені КПК, які б унеможливили застосування більш м`якого запобіжного заходу є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також вмотивовані висновки та наведено обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також, з урахуванням конкретних обставин справи, не визначено обвинуваченому розмір застави, що відповідає вимогам кримінального процесуального Закону.
Щодо доводів сторони захисту про порушення правил підслідності, яка б належала до УСБУ у Донецькій чи Луганській областях, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , то такі теж є необґрунтованими на надуманими.
Так, постановою Генерального прокурора ОСОБА_11 від 18 серпня 2021 року було доручено здійснювати досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000068 від 02 липня 2021 року слідчому відділу Управління Служби безпеки України у Львівській області.
Згідно ст. 2 закону України від 12.08.2014 «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» підслідність кримінальних правопорушень в районі проведення антитерористичної операції у разі неможливості здійснювати досудове розслідування визначається Генеральним прокурором.
Відтак, оскільки дії, які інкримінують ОСОБА_7 , у даному кримінальному провадженні №0000073 за ч. 1 ст. 258-3 КК України, мали місце на території Луганської області, через неможливість здійснення належного досудового розслідування на території цієї області, Генеральним прокурором України законно та обґрунтовано визначено його підслідність за СВ УСБУ у Львівській області
Як у судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість знаходження ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Однак, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на положення ст. 28 КПК України, якою регламентовано розумні строки розгляду кримінального провадження. Так, у відповідності до вимог Закону, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Таким чином, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , який тримається під вартою, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово у розумні строки, що відповідатиме вимогам Закону та не порушуватиме законних прав та інтересів учасників кримінального провадження та держави.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою і її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
постановила :
ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 16.09.2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 14 листопада 2022 року включно - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4