Провадження № 1-кп/734/184/22 Справа № 734/720/22
В И Р О К

іменем України

10 червня 2022 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000070, відомості про яке внесені 20 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мена Чернігівської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, військове звання старший солдат, військовослужбовця військової служби за контрактом, артиста ІІ категорії військового оркестру військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , жителя військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , не судимого,

із участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 06 грудня 2016 року призваний на військову службу до Збройних Сил України за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , військову службу проходить у військовій частині НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 . За наказом начальника 169 навчального центру № 262 від 06 грудня 2016 року ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу, призначено на посаду музиканта військового оркестру військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення. За наказом начальника 169 навчального центру № 38-РС від 01 липня 2019 року старшого солдата ОСОБА_3 призначено на посаду артиста ІІ категорії військового оркестру військової частини НОМЕР_1 . У травні 2020 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 122 від 05 травня 2020 року ОСОБА_3 направлено у відрядження для доукомплектування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) терміном до 27 вересня 2020 року.

Згідно зі ст.ст. 17 і 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

На підставі ст.ст. 1, 2 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» старший солдат ОСОБА_3 вважається військовослужбовцем військової служби за контрактом, конституційним обов`язком якого є захист Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України, військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на старшого солдата ОСОБА_3 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, що визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців, їх взаємовідносини.

Відповідно до ст.ст. 4, 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_3 зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань. Старший солдат ОСОБА_3 , окрім іншого, зобов`язаний зразково виконувати свої службові обов`язки, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки, точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», з 17 березня 2014 року в Україні діє особливий період.

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 , проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 1-2, 4 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 4, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за контрактом в умовах особливого періоду у військовій частині НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_1 , враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, став на шлях протиправної діяльності станом на 08:00 годину 28 вересня 2020 року без поважних на те причин та відповідного дозволу командування не з`явився вчасно на службу із відрядження до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_1 . Під час незаконної відсутності у військовій частині старший солдат ОСОБА_3 обов`язків військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби, до лікувальних закладів, органів місцевого самоврядування, військового управління з приводу подальшого проходження військової служби не звертався. В подальшому, 12 жовтня 2020 року старший солдат ОСОБА_3 , усвідомивши протиправність своїх дій, самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_1 . Отже, старший солдат ОСОБА_3 внаслідок нез`явлення вчасно на службу із відрядження без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 , обов`язки військової служби не виконував у період із 28 вересня 2020 року до 12 жовтня 2020 року, будь-яких заходів для повернення на військову службу та виконання військових обов`язків у зазначений період часу не вживав, перебував у м. Новодонецьку, де займався особистими справами, не пов`язаними із проходженням військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав і показав, що є військовослужбовцем Збройних Сил України, із грудня 2016 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . Перебував у відрядженні у АДРЕСА_3 . Впродовж чотирнадцяти днів, починаючи з 28 вересня 2020 року, знаходився у вказаному вище населеному пункті, де проводив час на свій розсуд, обов`язків військової служби не виконував. Добровільно повернувся 12 жовтня 2020 року до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби. Висловив щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників кримінального процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким із учасників кримінального процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При встановлених обставинах та оцінюючи перевірені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який задовільно характеризується за місцем проходження військової служби, і вважає необхідним за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, - перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення (ч. 4 ст. 407 КК України), - призначити покарання у виді штрафу. Призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання буде достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений, процесуальні витрати відсутні. Підстави для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 і 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, у дохід держави.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із моменту проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя