Дата документу 23.08.2022 Справа № 314/4474/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/4474/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/873/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)»,
про умовно-дострокове звільнення,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції EASYCON,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)»,

захисника-адвоката ОСОБА_8 .

Прокурор Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 лютого 2022 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)», про умовно-дострокове звільнення та звільнено ОСОБА_6 умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 жовтня 2013 року, на невідбутий строк, що складає 2 роки 10 місяців 20 днів.
Своє рішення суд мотивував тим, що клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення підлягає задоволенню, так як згідно з поданими та перевіреними в судовому засіданні доказами, засуджений довів своє виправлення і заслуговує на звільнення його від відбування покарання на строк, який залишився, умовно-достроково.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом не дотримано вимог кримінального законодавства, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини, а оскаржувана ухвала є незаконною і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

Прокурор вказує, що засуджений ОСОБА_6 за весь час відбування покарання в установах виконання покарань отримав лише 2 заохочення у 2020 році у вигляді подяки, які не можуть свідчити, що особа стала на шлях виправлення та довела своє виправлення. Стягнень засуджений не мав.

Засуджений на виробництві не працевлаштований. За весь час відбування покарання засуджений працював лише в жовтні 2020 року.

Вважає, що надані суду матеріалами справи на засудженого ОСОБА_6 не доводять його сумлінну поведінку, а тим більше його виправлення. Суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, не надав оцінку та не взяв до уваги поведінку засудженого протягом усього строку відбування покарання в цілому.

Згідно з ухвалою суду, до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», про умовно-дострокове звільнення.
У судовому засіданні засуджений, його захисник на задоволенні клопотання наполягали.
Представник установи виконання покарань у вирішенні клопотання засудженого покладався на розсуд суду.
Прокурор з приводу клопотання засудженого не заперечував.

Заслухавши доповідь судді; засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України, основним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

Проте, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення даних вимог закону та рекомендацій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України, дотримався не в повній мірі.

Так, з матеріалів провадження убачається, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення нетяжкого, тяжкого та особливо тяжкого злочинів, раніше він не судимий.

Той факт, що засуджений ОСОБА_6 отримав два заохочення - 07 жовтня 2020 року та 30 грудня 2020 року само по собі не може безумовно свідчити про те, що він став на шлях виправлення. Більш того, засуджений відбуває покарання з 16 жовтня 2012 року, а вказані заохочення отримав через вісім років від початку відбування покарання.

За змістом наданої ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» характеристики на засудженого, останній характеризується посередньо, 26 березня 2018 року та 30 червня 2020 року рішеннями комісії установи засудженому відмовлено у заміні умов тримання згідно зі ст.101 КВК України, та у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно зі ст.82 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що відомості про поведінку засудженого ОСОБА_6 в цілому за весь період знаходження у виправних установах, а не тільки за час, що безпосередньо передував розгляду клопотання, свідчать про те, що поведінка засудженого ОСОБА_6 протягом строку відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_6 не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а отже достатніх підстав для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання немає.

Те, що засуджений страждає на певне захворювання та не мав стягнень, на думку колегії суддів, також не є достатньою підставою для його умовно-дострокового звільнення у розумінні положень ст.81 КПК України.

Оскільки суд першої інстанції при розгляді клопотання не з`ясував належним чином всі обставини, що підлягають з`ясуванню, та не врахував положення закону, яким визначено підстави та порядок умовно-дострокового звільнення засуджених, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали - про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 лютого 2022 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)», про умовно-дострокове звільнення та звільнено ОСОБА_6 умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 жовтня 2013 року, на невідбутий строк, що складає 2 роки 10 місяців 20 днів скасувати.
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3