Справа № 203/1165/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження №0000006, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.02.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.11.2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 3 роки;

- 08.11.2017 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано покарання у виді 1 місяця позбавлення волі за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2016 року та остаточно призначено покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. 29.09.2021 звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2022 року о 00 год. 10 хв., ОСОБА_3 , знаходячись в добових касах залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, розташованих за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11, побачив малознайомого йому ОСОБА_5 , який в руці тримав мобільний телефон марки Nomi i245 HW та зарядний пристрій до нього. В цей час, ОСОБА_3 визнав мобільний телефон марки Nomi i245 HW та зарядний пристрій до нього, як предмет свого злочинного посягання, після чого у нього виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме, мобільним телефон марки Nomi i245 HW та зарядним пристроєм до нього, що належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою власного збагачення, ОСОБА_3 під надуманим приводом здійснення дзвінка попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон марки Nomi i245 HW та зарядний пристрій до нього, не маючи в подальшому наміру його повертати. В свою чергу, потерпілий ОСОБА_5 , будучи введеним в оману, не усвідомлюючи дійсний злочинний намір ОСОБА_3 , погодився та добровільно передав останньому свій мобільний телефон марки Nomi i245 HW та зарядний пристрій до нього.

У подальшому ОСОБА_3 , будучи впевненим, що ОСОБА_5 не здогадується про його злочинні наміри, доводячи свій злочинний умисел до кінця, взяв вказаний мобільний телефон марки Nomi i245 HW та зарядний пристрій до нього, після чого утримуючи його при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 509 грн. 45 коп.

Крім того, 11.02.2022 року у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_3 знаходився біля залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, де на покинутій території колишнього хлібозаводу, розташованій за адресою м. Дніпро, пл. Старомостова, буд. 2, на землі побачив поліетиленовий пакет, підійшов до нього, відкрив та побачив, що в середині пакету знаходиться обмотаний в прозору стрічку корпус ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та запал типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення, після чого у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на придбання та носіння вказаного предмету без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_3 підняв із землі та присвоїв вищезазначені знайдені корпус гранати та запал, які поклав до поліетиленового пакету, після чого носив їх при собі в правій кишені одягненої на нього куртки, без передбаченого законом дозволу.

Далі, 11.02.2022 року о 10 год. 20 хв., продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на носіння корпусу гранати РГД-5 та запалу типу УЗРГМ-2 до неї, без передбаченого законом дозволу, знаходився на першій платформі залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, розташованого за адресою: м. Дніпро, площа Вокзальна, 11, де був зупинений співробітниками поліції, за вчинення адміністративного правопорушення, які у подальшому під час поверхневої перевірки, проведеної на підставі ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», виявили в правій кишені одягненої на нього куртки поліетиленовий пакет, в якому знаходився заряд вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та запал типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення. Корпус гранати РГД-5 та запал типу УЗРГМ-2, придатні для використання за цільовим призначенням до вибуху, які ОСОБА_3 носив та придбав без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтвердив обставини їх вчинення, так як вони викладені у вироку вище та пояснив, що знаходячись в добових касах залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, дійсно, заволодівав чужим майном, шляхом обману, а саме, мобільним телефоном марки Nomi i245 HW та зарядним пристроєм до нього, взяв під приводом подзвонити, однак не мав в подальшому наміру їх повертати. Також, пояснив, що перебуваючи 11.02.2022 року на пл. Старомостовій, 2, знайшов у пакеті гранату, яка була у розібраному вигляді. У подальшому, на залізничному вокзалі був зупинений працівниками поліції за розпивання пива у громадських місцях, яким добровільно видав зазначену гранату. У скоєному щиро кається та просить суд суворо не карати.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, врахувавши заяву потерпілого, в якій він вказав, що не заперечує щодо розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, положення якої йому зрозумілі, заслухавши думки учасників судового розгляду, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також, підтверджують процесуальні витрати по кримінальному провадженню та визнання предметів речовими доказами.

Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, а також, у носінні та придбанні вибухових пристроїв та вибухових речовин, вчинене повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує тяжкість скоєних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, класифікуються, як нетяжкий злочин ч. 2 ст. 190 КК України та тяжкий ч. 1 ст. 263 КК України, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини у скоєному, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має посередню характеристику за місцем проживання, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що його обтяжує рецидив злочинів, а також, думку прокурора щодо виду та міри покарання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій частин статті, за якими кваліфіковано його дії, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України.

Поряд із цим, оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 призначається покарання у виді позбавлення волі, враховуючи дані про його особу, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за можливе, звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-22/1073-ТВ від 10.02.2022 року, які складають 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 (сорок вісім) копійок; на проведення судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/104-22/4784-ВТХ від 16.02.2022 року, які складають 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок.

Речовий доказ: мобільний телефон Nomi i245 та зарядний пристрій до нього Switching, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.

Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1