Справа № 201/5870/22
Провадження № 1-кп/201/723/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000724 від 28.06.2022 року, щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Артемівська Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вищевказаний обвинувальний акт, за яким призначено підготовче засідання.
У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження проти призначення справи на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні до судового розгляду не заперечували.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що правові підстави призначити по даному кримінальному провадженню судовий розгляд на підставі обвинувального акту, відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України, наявні.
Так, справа підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська. Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст. 468-475 КПК України до суду не надходило. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 316 КПК України, обвинуваченому роз`яснено право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження колегіально у складі трьох суддів, на що він просив розглядати кримінальне провадження суддею одноособово.
Також прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, посилаючись на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проти задоволення якого обвинувачений і його захисник заперечили. Захисник просив у його задоволенні відмовити і змінити запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання з носінням електронного браслету.
Прокурор проти зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання з носінням електронного браслету заперечив з підстав необґрунтованості клопотання.
Суд, заслухавши учасників процесу, вважає, що обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 60 днів.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2022 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 серпня 2022 року.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Суд вважає, що ризик переховування від суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжує існувати і є доведеним.
Так, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд зважає на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому, враховуючи, що ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання і роботи, а також джерела доходу, тому, на думку суду, він може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.
В той же час прокурором доведена і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачене покарання від семи до п`ятнадцяти позбавлення волі, тому, перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватись від органів досудового слідства, а отже вищевикладене вказує, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальним законом обов`язків.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, продовжують існувати та не зменшилися.
Тому суд вважає, що обраний на досудовому розслідуванні обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін та продовжити на строк до 60 діб.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 підозрюється у скоєнні злочину вчиненого із застосуванням насильства, спрямоване на посягання життя потерпілого, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.
З огляду на викладене, в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання з носінням електронного браслету слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 177,178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на 14 годину 00 хвилин 31 серпня 2022 року з викликом учасників судового провадження.
Кримінальне провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
Обраний під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити на 60 днів, тобто до 23 жовтня 2022 року включно, без визначення розміру застави.
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання з носінням електронного браслету відмовити.
Копію ухвали направити до Державної установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для виконання.
Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. В іншому ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1