Справа № 606/503/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000032, внесеного 08.02.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, наприкінці січня 2022 року, точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 у м.Теребовлі зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_5 . В ході спілкування ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_3 , що шукає жінку, яка надасть йому сексуальні послуги за гроші. У даний момент у ОСОБА_3 , який знав, що його знайома ОСОБА_6 надає сексуальні послуги за гроші, виник злочинний намір, направлений на звідництво з метою наживи ОСОБА_5 для розпусти із ОСОБА_6 .

Посягаючи на основні засади суспільної моральності у сфері статевих стосунків, маючи умисел на звідництво для розпусти, діючи умисно, з метою наживи, ОСОБА_3 зателефонував до ОСОБА_6 та запропонував їй надати сексуальні послуги у вигляді статевого акту третій особі, а саме ОСОБА_5 за грошову винагороду, на що остання надала згоду.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на звідництво ОСОБА_5 для розпусти з ОСОБА_6 , ОСОБА_3 діючи з метою наживи, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій в сфері культурного, духовного життя суспільства та громадської моралі, моральних засад суспільства в частині задоволення статевих потреб, спрямований на порушення моралі суспільства щодо зв`язків між людьми для задоволення статевих потреб інших осіб, на основі особистої симпатії та усвідомлюючи небезпеку своїх дій, яка полягає у приниженні честі та гідності, створенні загрози поширення небезпечних хвороб та аморальності для розпусти із ОСОБА_6 , звів останню із ОСОБА_5 для розпусти, зокрема, здійснив посередництво, яке проявилося у сприянні добровільним сексуальним стосункам незнайомих між собою осіб, що полягало в організації їх зустрічі, та в результаті чого наприкінці січня 2022 року в вечірню пору доби, перебуваючи на території замку в м. Теребовля Тернопільської області ОСОБА_6 надала ОСОБА_5 сексуальні послуги, за що отримала від останнього грошові кошти в сумі 250 гривень. За здійснення посередницьких дій у звідництві для розпусти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 отримав від останнього грошову винагороду в сумі 100 грн.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 302 КК України - звідництво для розпусти, вчинене з метою наживи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив, що він звів ОСОБА_6 із ОСОБА_5 для надання останньому сексуальних послуг за гроші, за що отримав грошову винагороду. Не оспорював доказів по даній справі, здобутих під час досудового розслідування та відмовився від їх дослідження під час судового розгляду, при цьому показав, що щиро розкаюється у вчиненні кримінального правопорушення, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 винуватий у звідництві для розпусти, вчиненому з метою наживи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно статті 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого згідно статті 66 КК України є щире каяття.

Обставин, яка обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується, особа винного, його вік, стан здоров`я, а також те, що такий, вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його поведінку до, під час та після вчиненого злочину.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

Разом з тим, на підставі ст. 75 КК України, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.302 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1