Справа № 350/2075/21
Провадження № 11-кп/4808/385/22
Категорія ст.185 ч. 3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у кримінальному провадженні № 0000043 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Долинського районного суду від 16.06.2022 року щодо нього,
в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с.Закреничне та жителя АДРЕСА_1 , раніше несудимого
засуджено за ст. 185 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1(один) рік; за ст. 185 ч.3 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3(три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у вигляді позбавлення волі на строк 3(три) роки 6 (шість) місяців.

Злочини вчинено при таких обставинах.
Обвинувачений ОСОБА_7 в ніч з 08.05.2021 на 09.05.2021 в с. Ясень Перегінської селищної ради Калуського району проник в домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить потерпілому ОСОБА_9 , звідки таємно викрав майна на загальну суму 4 085 гривень.
В ніч з 22.05.2021 на 23.05.2021 він проник в домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить потерпілій ОСОБА_10 , звідки повторно викрав майна на суму 3 060 грн.
В ніч з 22.05.2021 на 23.05.2021 він проник в домоволодіння АДРЕСА_4 , що належить потерпілому ОСОБА_11 , де повторно викрав майна на суму 1 138 грн.
В ніч з 30 на 31 травня 2021 року він проник в домоволодіння АДРЕСА_5 , що належить потерпілому ОСОБА_12 і повторно викрав майна на загальну суму 5 357 гривень.
Вночі з 07.06.2021 на 08.06.2021 в с. Ясень Перегінської селищної ради він проник в домоволодіння АДРЕСА_6 , що належить потерпілому ОСОБА_13 , повторно викрав майно на суму 1 871 грн.
Окрім цього, він з 17.06.2021 по 18.06.2021 проник в будинок АДРЕСА_5 , де повторно викрав майна на 34 827,33 гривень.
В ніч з 29.06.2021 на 30.06.2021 він з домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить потерпілому ОСОБА_14 , повторно викрав майно на загальну суму 6 050,76 грн.
Всередині липня 2021 року він з будинку АДРЕСА_7 , що належить потерпілій ОСОБА_15 , повторно викрав майно на загальну суму 10 046 грн.
Вночі з 23.07.2021 на 24.07.2021 з будинку АДРЕСА_8 він повторно викрав майно, чим завдав потерпілій ОСОБА_16 матеріальної шкоду на загальну суму 4 950 гривень та потерпілому ОСОБА_17 матеріальної шкоду на загальну суму 467,86 гривень.
Крім цього, в ніч з 23.07.2021 на 24.07.2021 він з будинку АДРЕСА_9 , що належить потерпілому ОСОБА_18 , повторно викрав майно на загальну суму 10 444 гривні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації своїх дій, вважає вирок суду незаконним внаслідок суворості призначеного покарання. Вказує, що злочин вчинений ним внаслідок збігу тяжких обставин, оскільки йому були потрібні кошти на лікування його прийомного сина. Вважає, що судом безпідставно не враховано висновку центру пробації про те, що його виправлення можливо без ізоляції від суспільства і на думку апелянта до нього слід було застосувати ст.69 ККУ, або ст.75 ККУ. Просить вирок суду скасувати та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 ККУ у виді громадських робіт, застосувати ст. 75 ККУ звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

В апеляційній інстанції:
- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу, просять задовольнити її вимоги в повному обсязі;
- прокурор вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню та просить вирок суду залишити без змін.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи учасників апеляційного провадження та мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з таких підстав.
Доведеність вини, кваліфікація дій обвинуваченого за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3 ККУ в апеляційній скарзі не оспорюються, тому вирок в цій частині не перевіряється.
Вирок суду відповідно до ст. 370 КПК України та ст.ст. 50, 65 ККУ має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, а призначене особі покарання законним й справедливим.
Оскаржений вирок в частині покарання на переконання апеляційного суду відповідає вказаним вимогам закону.
При призначенні покарання обвинуваченому суд належно врахував підвищену ступінь тяжкості вчиненого, його наслідки, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання й відсутність обтяжуючих обставин.
Всі апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного покарання, про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та можливість призначення покарання із застосуванням ст. 69 ККУ, колегія суддів визнає необґрунтованими.
На переконання апеляційного суду вказане покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним та іншими особами подібних злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання, на які посилається апелянт, суд визнав і належно врахував при визначенні покарання, а саме те, що ОСОБА_7 у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, частково добровільно відшкодував заподіяну шкоду, потерпілі не мають до нього претензій.
Обставин, які обтяжують покарання в судовому засіданні не здобуто.
Наведені апеляційні доводи обвинуваченого та його посилання на пом`якшуючі обставини для застосування ст.ст. 69 чи 75 ККУ не є істотними і не дають підстав для застосування вказаних норм, оскільки вони істотно не знижують ступінь тяжкості повторно вчинених крадіжок з проникненням в житло поетрпілих.
Посилання апелянта на те, що злочин вчинений ним внаслідок збігу тяжких обставин, оскільки йому були потрібні кошти на лікування його прийомного сина також істотно не пом`якшує його покарання за вчинені тяжкі злочини і не дає підстави для застосування ст. 69 і 75 ККУ.
Посилання апелянта на висновок органу пробації про можливість його виправлення без позбавлення волі, не є підставою для зміни вироку і пом`якшення покарання, оскільки такий висновок для суду не є обов`язків, він має рекомендаційний характер.

Таким чином, колегія суддів не вбачає законних підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому, тому апеляційну скаргу обвинуваченого залишає без задоволення, вирок суду - без змін.

Заява апелянта про те, що він готовий йти в ЗСУ для оборони України, не дає підставу для зміни вироку. Намір ОСОБА_7 служити в ЗСУ може вирішуватися відповідними органами в процесі виконання вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Долинського районного суду від 16.06.2022 року щодо нього без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4