Справа № 346/4738/21
Провадження № 1-кп/346/427/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия кримінальну справу в кримінальному провадженні № 0000307 від 08.09.2021 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працює провідником пасажирських вагонів виробничого підрозділу "Пасажирське вагонне депо Чернівці", одруженого, на утриманні нікого немає, не судимого, депутатом не обирався, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_5 умисно вчинив насильницькі дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень потерпілій.

Кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_6 близько 20:00 години 07.09.2021 р., перебуваючи на господарстві в АДРЕСА_2 , де на ґрунті тривалих неприязних відносин вчинив словесний конфлікт із потерпілою ОСОБА_4 , жителькою АДРЕСА_2 в ході якого умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , правою рукою стиснув ділянку шиї останній, після чого насильно здавлюючи у вказану ділянку припиняв дихання потерпілої ОСОБА_7 , в результаті чого останній завдав фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.126 КК України визнав повністю, обставини вчинення згаданого кримінального правопорушення підтвердив відповідно до викладеного в обвинувальному акті, а також пояснив, що дійсно 07.09.2021 р. близько 20:00 години, перебуваючи на господарстві в АДРЕСА_2 , де на ґрунті тривалих неприязних відносин вчинив словесний конфлікт із потерпілою ОСОБА_4 в ході якого умисно, правою рукою стиснув ділянку шиї останній, після чого насильно здавлював у вказану ділянку, припиняв дихання потерпілої ОСОБА_7 завдаючи фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень. Просить суворо не карати, щиро розкаюється у вчиненому, шкодує про вчинене.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що дійсно мало місце вчинення кримінального проступку у присутності дітей обвинуваченим ОСОБА_6 як зазначено в обвинувальному акті про обвинувачення останнього за ч.1 ст.126 КК України. Вважає, що обвинуваченого слід карати суворо.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При встановлених обставинах, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.126 КК України як умисне вчинення насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень потерпілій.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

При обранні міри покарання обвинуваченому суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом визнається щире каяття, позитивна характеристика з місця проживання та місця роботи, що на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах Коломийської ЦРЛ не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше.
Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення кримінального проступку у присутності дітей.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З врахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого, даних про особу обвинуваченого та конкретних обставин справи, наявність пом"якшуючих обставин, суд доходить висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_6 у покарання за ч.1 ст. 126 КК України у виді максимального розміру штрафу згідно санкції вказаної статті.

Саме таке покарання обвинуваченому на думку суду, внесе корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості обвинуваченого вчиняти нові кримінальні правопорушення і буде необхідним для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити покарання у виді штрафу, в розмірі 50 (п"ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п"ятдесят) гривень.

Речовий доказ: - оптичний диск DWD-R в паперовому конверті із відеозаписом - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1