Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/417/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2022 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2021 року, якою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, засудженого: 29.12.2016 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі,
відмовлено в задоволенні подання про застосування умовно-дострокового звільнення,

за участі сторін провадження:

- прокурора ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

- засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи це тим, що має право на таку заміну відповідно до вимог ст.81 КК України.
В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заперечував, щодо застосування умовно дострокового звільнення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2022 відмовлено в задоволенні вказаного клопотання. Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_6 вчинив умисний злочин за який його було засуджено до позбавлення волі, відбув більше 3/4 строку покарання призначеного останньому судом за умисний особливо тяжкий злочин, не має саме тієї поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про можливість застосування до нього такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, процес виправлення та перевиховання ОСОБА_6 не є стабільним та послідовним.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його клопотання посилаючись на те, що суд не в повнім мірі оцінив відомості щодо його перебування в умовах ізоляції, не врахував факт відсутності порушень режиму та заохочень, а також було залишено поза увагою, що адміністрації установи не може його працевлаштувати.
Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які вимоги апеляційної скарги підтримали та просили задовольнити, висновок прокурора, який просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, дослідивши матеріали клопотання та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.
Згідно ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Як убачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 з 11.09.2015перебував в Кропивницькому слідчому ізоляторі. За час перебування в установі порушень встановленого режиму утримання не допускав, заохочень не мав. З 22.06.2017 відбуває покарання в Кропивницькій ВК (№ 6). За час перебування в установі допустив 3 (три) порушення встановленого режиму відбування покарання у виді вилучення заборонених речей та порушенні ПВР, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у виді доган. Стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку. Стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість. Міру покарання призначену судом вважає надто суворою. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставився з розумною ініціативою, залучався до робіт без оплати праці. Відповідно до пункту 5 статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України даний засуджений відпрацював 46 годин. Після отримання заохочень за навчання, змінив своє ставлення до порядку відбування покарання, участь в благоустрої установи та у роботах без оплати праці не приймає, перекладає їх виконання на інших засуджених. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки.
Також вбачається, що на засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де ОСОБА_6 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 18 від 27.08.2020).
На засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_6 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 12 від 17.06.2021).
Проте, як вірно зазначив суд першої інстанції клопотання засудженого ОСОБА_6 та матеріали особової справи останнього за № 172-К-17 не містять достатніх відомостей про те, що засуджений на протязі усього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинені кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що останній не довів свого виправлення.
Крім того, засуджений за час відбування покарання 3 рази порушував встановлений порядок відбування покарання, порушення виражалося у порушенні форми одягу, вилученні мобільного телефону та 2 літра бражої закваски, за що засуджений отримував догани. Така поведінка засудженого за більший проміжок відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.
Посилання засудженого в апеляцій скарзі про його виправлення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого. Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Виходячи з наведеного і враховуючи, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_6 не повністю довів своє виправлення, тому суд вірно дійшов висновку за необхідне залишити без задоволення клопотання засудженого.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав застосування на даний час до засудженого ОСОБА_6 умовно дострокового звільнення, як те просить у своїй апеляційній скарзі останній, а тому вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2022 року стосовно ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4