Провадження № 1-кп/761/2632/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001161, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2022 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новеселівка Любашівського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Історія провадження.
30.06.2022 в провадження до судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 від начальника першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001161, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 263 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2022 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .
Ухвалою судді від 30.06.2022 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст. ст.314-316 КПК України.
Позиція, клопотання, скарги і заяви учасників судового провадження у підготовчому судовому засіданні.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Представник потерпілого в судовому засіданні вважав можливим призначення обвинувального акту до судового розгляду та заявив цивільний позов у даному кримінальному провадженні.
Крім того, просив обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Захисник вважав можливим призначення обвинувального акту до судового розгляду та не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у особистого зобов`язання відносно ОСОБА_3 .
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника, вважав можливим призначення обвинувального акту до судового розгляду та не заперечував проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Положення закону, яким керувався суд.
Cтаттею 314 КПК України вбачається, що після отримання обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.
Підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:
1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;
2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;
3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;
4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;
5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;
6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.
Відповідно до ч.1 ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року (зі змінами та доповненнями № 341/2022 від 17.05.2022).
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» від 14 квітня 2022 року №2201-ІХ, у розділі IX-1 назву та статтю 615 викладено в іншій редакції.
Так, положеннями ч. 9 ст. 615 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Згідно положень ч. 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Порядок, підстави та строки запобіжних заходів, передбачені § 1 Глави 18 Кримінального процесуального кодексу України.
Так, положеннями ч. 4 ст. 176 КПК України передбачено, що запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з частинами 1 та 4 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Висновки та мотиви суду.
Вислухавши думки учасників судового провадження по викладених у ст.315 КПК України питаннях, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписку про отримання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається досудове розслідування даного кримінального провадження завершено слідчими Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яке зареєстроване за юридичною адресою: місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, що територіально відноситься до Печерського району міста Києва, тобто, перебуває за межами територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва.
Так, у вступній частині обвинувального акту органом досудового розслідування самостійно зазначено адресу: місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, при цьому у розділі «Дата та місце складення та затвердження обвинувального акту» зазначено про складення обвинувального акту за іншою адресою, а саме: 04112, м.Київ, вул.О.Теліги, 8. Що суперечить один одному.
При цьому, встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним із проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.
За таких обставин, з метою недопущення порушення правил територіальної підсудності, з урахуванням правил, визначених ч. 9 ст. 615 КПК України, в даному конкретному випадку, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 263 КК України, підлягає направленню до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження з Шевченківського районного суду міста Києва до іншого суду в межах юрисдикції одного апеляційного суду.
Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у особистого зобов`язання з огляду на наступне.
У межах даного кримінального провадження під час досудового розслідування до обвинуваченого ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 23.08.2022, в ході чого, досліджувалось питання обґрунтованості підозри повідомленої обвинуваченому з огляду на приписи КПК України.
Перелік доказів зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування є вагомим, більш детальну оцінку яким суд надасть в ході судового розгляду під час вивчення змісту цих доказів та під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, однак на даній стадії судового провадження, на думку суду, цього достатньо для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, про який йдеться у клопотанні прокурора.
Крім того, судом враховуються наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Виходячи із загальних визначень вказаних понять, слід відмітити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» («Klishyn v. Ukraine» № 306/1/04 від 23.02.2012) наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Так, в обґрунтування наявності ризику переховування обвинуваченого від суду, прокурор наводить наступні доводи: тяжкість як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.
Враховуючи тяжкість інкримінованого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, суддя, приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризику можливості обвинуваченим переховуватися від суду.
Крім того, прокурор посилається на ризик незаконного впливу на свідків, враховуючи те, що обвинувачений проходить разом із більшістю свідків військову службу у одній військовій частині, що вказує на існування можливості того, що обвинувачений може здійснити вплив на свідків.
Оцінюючи можливість впливу на свідків, суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, що в свою чергу зможе перешкодити проведенню належного судового розгляду.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ризик незаконного впливу на свідків може існувати, що обумовлює необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.
Крім того, слідчий суддя, з урахуванням обставин кримінального провадження, відведеної ролі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення, також приходить до переконання про існування на даний час ризику того, що ОСОБА_3 , може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суддею враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , його вік, стан здоров`я, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, з урахуванням чого суддя вважає за необхідним обрати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
При цьому, суд невбачає підстав для покладення на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Отже, суддя вважає доведеним наявність, заявлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує прокурор, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню, оскільки, в даному випадку запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, як захід процесуального примусу, є виправданим.
Керуючись статтями 309, 314-316, 376, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язки, передбаченні ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до прокурора та суду за їх першою вимогою;
- не відлучатися з міста Києва без дозволу прокурора чи суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця проходження служби (роботи);
- утримуватись від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні.
Визначити термін дії покладених на підозрюваного обов`язків строком на 2 (два) місяця, тобто до 09 вересня 2022 року включно.
Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків до обвинуваченого може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покладається на прокурора.
Обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001161, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 263 КК України, направити до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження з Шевченківського районного суду міста Києва до іншого суду в межах юрисдикції одного апеляційного суду.
Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині застосування запобіжного заходу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.
В іншій частині, ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та окремому оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1