Справа № 191/2290/22
Провадження № 1-в/191/624/22
У Х В А Л А
іменем України

27 вересня 2022 року Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , 1988 року народження про зарахування в строк відбуття покарання строк перебування під час домашнього арешту, -

В С Т А Н О В И В:
15.09.2022 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування в строк відбуття покарання строк перебування під час домашнього арешту.
Засуджений в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що статтею 72 КК України не передбачено зарахування домашнього арешту в строк відбування покарання у виді позбавлення волі.
Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
04.11.2019 року ОСОБА_4 засуджений вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання. Даний вирок, відповідно до розпорядження Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06.12.2019 року, набрав законної сили 05.12.2019 року.
Відповідно до довідки начальника ВКВСР СВК-94 ОСОБА_5 засуджений ОСОБА_4 ,1988 р.н. відбуває покарання в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» у Дніпропетровській області. Початок строку: 11.03.2020 року, кінець строку:11.03.2024 року.
Відповідно до протоколу затримання особи, відносно якої набрав законної сили вирок суду про призначення покарання у вигляді позбавлення волі від 11.03.2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був затриманий 11.03.2020 року об 11 годині 45 хвилин. Підстави затримання: вирок Марганецького міського суду від 04.11.2020 року.
У відповідності до положень п. 14 ч. 1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
На підставі статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Порядок попереднього ув`язнення визначається цим Законом та Кримінальним процесуальним кодексом України.Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення», метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення.
Статтею 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
З аналізу наведених положень законодавства слідує, що попереднє ув`язнення полягає у застосуванні не будь-якого запобіжного заходу, а лише тримання під вартою.
Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, хоча і обмежує певним чином свободу пересування особи, але відповідно до вимог законодавства не вважається попереднім ув`язненням.
Таким чином, оскільки засудженим подано клопотання про зарахування до строку відбуття покарання строк перебування його під цілодобовим домашнім арештом на час судового процесу, який не відноситься до попереднього ув`язнення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Керуючись ст. ст. 369, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зарахування періоду знаходження під домашнім арештом в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Копію ухвали направити в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)», засудженому, прокурору Синельниківської окружної прокуратури для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення.

Суддя ОСОБА_1