Провадження № 1-кс/761/8611/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , подану в порядку статті 303 КПК України, у межах кримінального провадження №0000094, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , зі скаргою на бездіяльність прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , що виразилась у нерозгляді клопотання поданого в межах кримінального провадження №0000094, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2022, зобов`язання вчинити дії, скасування постанови.

В обґрунтування поданої скарги, захисник зазначив, що 02.08.2022 керівнику Київської міської прокуратури ОСОБА_6 у межах кримінального провадження №0000094 від 09.02.2022, подано клопотання, в порядку ст.220 КПК України, про виконання процесуальних дій, зокрема скасування постанови заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 від 07.06.2022, якою незаконно скасовано постанову про закриття кримінального провадження №0000094 від 09.02.2022, у зв`язку з її безпідставністю. Водночас, у визначеному законом порядку та строк вказане клопотання розглянуто не було, а заявнику було направлено лист за підписом начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , від 05.08.2022 за №31/1-85г-22 про завершення досудового розслідування, що слугувало підставою для звернення до слідчого судді з даною скаргою. Крім того зазначив, що постанова від 07.06.2022 заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , якою скасовано постанову прокурора про закриття кримінального провадження №0000094, на підставі ч.6 ст.36, ст.110 КПК України є протиправною, та не відповідає вимогам ч.6 ст.36 КПК України.

Вказав на те, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000094, враховуючи, що про підозру ОСОБА_5 повідомлено 10.02.2022, мав закінчитися 11.04.2022. При цьому, строк із моменту закриття кримінального провадження до моменту скасування такої постанови не входить до винятків, передбачених ч.5 ст.219 КПК України, та відповідно вказаний строк включається до загального строку при обрахуванні його перебігу. З огляду на викладене, всі дії вчинені після вказаного строку є грубим порушенням вимог КПК України та здійснені поза межами строку досудового розслідування.

У судовому засіданні заявник доводи скарги підтримав, просив її задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вказавши на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні фактично завершено та триває процедура ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування, а звернення заявника щодо порушення строків досудового розслідування можливе на стадії підготовчого провадження при розгляді обвинувального акту в суді, а відтак фактично подача даної скарги є затягуванням з боку сторони захисту передачі обвинувального акту до суду.
Крім того, зазначив, що до прокурора вищого рівня в межах кримінального провадження сторона захисту може звернутися в порядку ст.308 КПК України, тоді як приписи ст.220 КПК України застосовуються до процесуального керівника у кримінальному провадженні, а поняття прокурор та прокурор вищого рівня не є тотожними у розумінні КПК України щодо розгляду клопотань та скарг підозрюваних чи їх захисників.
Також зазначив, що у відповідності до ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Вивчивши скаргу, дослідивши додані матеріали, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя, приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розсташованого у м.Києва, здійснюєиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000094, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2022.

Процесуальний керівник у даному кримінальному провадженні - прокурор Київської міської прокуратури.

26.02.2022 процесуальним керівником у кримінальному провадженні - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 прийнято постанову про закриття кримінального провадження відносно підозрюваної особи на підставі п.3 ч.1, ч.4 ст.184 КПК України.

У подальшому, постановою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 від 07.06.2022 скасовано постанову прокурора відділу Київської міської прокуратури про закриття кримінального провадження №0000094 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч. 2 ст.146 КК України.

02.08.2022 стороною захисту перед прокурором вищого рівня - керівником Київської міської прокуратури ОСОБА_6 ініційовано питання про виконання процесуальних дій, зокрема скасування постанови заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 від 07.06.2022, якою незаконно скасовано постанову від 26.02.2022 прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000094, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2022, яка отримана уповноваженою особою Київської міської прокуратури 03.08.2022, у зв`язку з її безпідставністю та необгрунтованістю.

Листом від 05.08.2022 №31/1-852-22 за підписом начальника відділу Київської міської прокуратури Дениїла Труніна адвоката ОСОБА_3 повідомлено про завершення досудового розслідування та відповідно до ст.290 КПК України надано матеріали кримінального провадження для ознайомлення. Також роз`яснено право оскарження постанови заступника керівника Київської міської прокуратури про скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження під час підготовчого судового засідання.

Зважаючи, що відповідь на запит заявника від 02.08.2022 надана прокурором у спосіб не перебачений вимогами кримінального процесуального закону, адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в порядку статті 303 КПК України.
Так, інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. (ст. 2 КПК України)
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Основним завданням суду при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації. (Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті в 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 статті 303 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, зокрема такий строк визначений ст. 220 КПК України.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення скарги, та здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчим суддею з наданих матеріалів скарги встановлено наступне.
Згідно ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову у задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Тобто прокурор зобов`язаний був розглянути клопотання в порядку та строк, визначені ст. 220 КПК України, та у випадку повної або часткової відмови у задоволенні клопотання винести вмотивовану постанову, копію якої вручити заявнику.

На час розгляду скарги особа, що подала скаргу, належної відповіді від уповноваженого представника Київської міської прокуратури не отримала.
На підставі ч. 2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй. Згідно з приписами ст. 110 КПК України процесуальні рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови, яка за змістом та послідовністю викладу повинна відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України і письмово (друковано) викладатись на офіційному бланку. Підписується постанова тим слідчим або прокурором, який її виніс.

Слідчий суддя звертає увагу, що бездіяльність прокурора може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання сторони захисту, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

За приписами ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. В свою чергу, стаття 220 КПК України наділяє прокурора повноваженнями як задовольнити клопотання сторони захисту, так і відмовити (повністю або частково) з винесенням постанови, в якій мають бути викладені мотиви такої відмови. Отже, з урахуванням нормативних приписів належними формами реагування на клопотання сторони захисту в порядку ст. 220 КПК України є або його задоволення або винесення мотивованої постанови про відмову у задоволенні клопотання. При чому як при задоволенні клопотання так і при відмові в задоволенні має бути дотримана процесуальна форма (повідомлення або постанова). Прокурор має відповідний спектр повноважень, а ст. 220 КПК України визначає його окремим суб`єктом розгляду клопотання про вчинення процесуальних дій.

Листом № 31/1-852-22 від 05.08.2022 Начальник відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_3 про те, що матеріали кримінального провадження у відповідності до вимог ст.290 КПК України відкрито для ознайомлення. У листі не міститься інформація щодо відмови/задоволення клопотання заявника. А вмотивованої постанови про відмову в задоволенні клопотання, як того вимагає ч. 2 ст. 220 КПК України, матеріали скарги не містять.

Скасування постанови є певним комплексом, який складається із прийняття процесуальних рішень і вчинення певних процесуальних дії, зокрема витребування матеріалів кримінального провадження, їх дослідження, вирішення питання на предмет дотримання строків досудового розслідування, оцінка обґрунтованості прийнятої постанови та доводів заявника щодо підстав її скасування. Однак, оскільки законодавець закріпив їх поняттям «дії», їх не можна розглядати іншим чином. Тому клопотання про скасування постанови про скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження, є клопотанням про вчинення процесуальних дій, яке подається і має розглядатися в порядку ст. 220 КПК України.

При цьому, безпідставними є доводи прокурора про те, що керівник Київської міської прокуратури не уповноважений розглядати клопотання в порядку ст. 220 КПК України у кримінальному провадженні, в якому він не здійснює процесуальне керівництво. Так, сторонами не представлено витяг із ЄРДР або відповідної постанови, із яких би вбачався персональний склад групи прокурорів, що здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням. Водночас повноваження керівника Київської міської прокуратури скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та прокурорів нижчого рівня окремо передбачені ч. 6 ст. 36 КПК України.

Пункт 15 ч. 1 ст. 3 КПК України визначає прокурора, як особу, яка обіймає посаду, передбачену ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» та діє у межах своїх повноважень. А п. 14 ч. 1 ст. 15 цього Закону наділяє керівника місцевої прокуратури статусом прокурора органу прокуратури. Крім того, ст. 220 КПК України визначає суб`єктом розгляду клопотання прокурора та не звужує їх перелік до прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у відповідному кримінальному провадженні.

Враховуючи, що в установлений ст. 220 КПК України строк прокурор не відреагував в належній процесуальній формі (повідомленням про задоволення клопотання або постановою про відмову у задоволенні) на заявлене ОСОБА_3 клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що має місце його бездіяльність. Тому скарга підлягає задоволенню шляхом зобов`язання керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 від 02.08.2022 у порядку, визначеному ст. 220 КПК України.

Водночас, слідчий суддя відхиляє доводи прокурора про те, що така постанова має бути оскаржена на стадії підготовчого провадження під час розгляду обвинувального акту в суді, а бездіяльність прокурора вищого рівня не оскаржується на даній стадії, оскільки захисник у відповідності до приписів ч.1 ст.303 КПК України звернувся до суду з даною скаргою. При цьому, слід звернути увагу на те, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Відтак, заявник не обмежений правом оскарження бездіяльності прокурора на стадії, коли матеріали відкриті стороні захисту для ознайомлення.

Разом з тим, з огляду на встановлені під час судового розгляяду обставини, у порядку судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні №0000094, слідчий суддя вважає за необхідне скасувати постанову заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 від 07.06.2022 про відновлення кримінального провадження відносно підозрюваного ОСОБА_5 , хоча така окремо не підлягає оскарженню, в порядку ст.303 КПК України.

Слідчий суддя не розглядає правомірність такої постанови відносно іншого підозрюваного, оскільки в рамках розгляду даної скарги слідчим суддею така не перевірялась.

Так, відповідно до ч.6 ст.36 КПК України, Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, керівник окружної прокуратури, їх перші заступники та заступники при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування мають право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та прокурорів нижчого рівня у межах строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 цього Кодексу. Про скасування таких постанов повідомляється прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення відповідного досудового розслідування.

Частина 2 ст. 28 КПК України встановлює загальне правило, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд.
Водночас ч. 5 ст. 28 КПК України містить спеціальну норму, за якою кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадженні щодо нього було закрите.
Ця норма кореспондує із положеннями частини 1 ст. 116 КПК України, яка передбачає, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим кодексом строки.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Дотримання розумних строків є основоположним завданням оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленим у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як вбачається зі змісту ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема пункті 32 у справі «Калініченко проти України» від 26.07.2007 року Заява N 25444/03 зазначено: «Суд повторює, що розумність тривалості провадження у справі повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з урахуванням наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади (див., з-поміж інших джерел, рішення у справі Pelissier and Sassi v. France [GC], заява N 25444/94, пункт 67, ECHR 1999-II).

Частиною 2 ст. 114 КПК України передбачено, що будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Вчасне не проведення необхідних слідчих та процесуальних дій суттєво порушує фундаментальний визначений КПК України принцип розумності строків, метою якого є захист осіб від надмірного і безпідставного затягування процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Що стосується обчислення строків досудового розслідування, то процесуальний закон передбачає два порядки: до повідомлення особі про підозру та з дня такого повідомлення.

Положеннями п. 4 ч.3 ст.219 КПК України, передбачено, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене, протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Вказаний строк може бути продовженим до дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину (ч.4 ст.219 КПК України).

Аналізуючи наведені норми слід дійти висновку, що слідчий або прокурор не пізніше п`яти днів до закінчення строку досудового розслідування мають право звернутися до суду з клопотанням про продовження строку досудового розслідування, а інакше, при закінченні строку визначеному ст. 219 КПК України, зобов`язані закрити кримінальне провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
При цьому, перелік випадків, коли строк не включається в строки досудового розслідування, визначені статтею 219 КПК України, є обмеженим та визначений правилами ч.5 статті 219 КПК України, а саме: строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу.
Відтак, аналізуючи наведені норми слід зробити висновок про те, що строк із дня винесення постанови про закриття кримінального провадження до дня її скасування включається у строки, передбачені цією статтею.
Як вбачається з матеріалів скарги, 10.02.2022 у кримінальному провадженні №0000094 від 09.02.2022, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.368 КК України, відтак строк досудового розслідування становить 2 місяці, тобто до 10.04.2022.
26.02.2022 прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000094 від 09.02.2022 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вищевказану постанову про закриття кримінального провадження скасовано 07.06.2022, а відтак вказана процесуальна дія, в порушення вимог ч.6 ст.36 КПК України, вчинена поза межами строку досудового розслідування.
Як визначено ч.5 ст.294 КПК України, строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Зважаючи на закінчення строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000094, проведення досудового розслідування та здійснення слідчих дій є неможливим, а відтак є всі підстави для прийняття процесуального рішення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Крім того суд бере до уваги посилання сторони захисту на необґрунтованість та невмотивованість постанови про відновлення досудового розслідування.
З долученої до матеріалів скарги копії постанови заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000094 від 09.02.2022, убачається, що вона прийнята останнім на підставі ч.6 ст. 36, ст. 110 КПК України.
Так, постанова прокурора про скасування постанови про закриття кримінального провадження повинна, окрім відповідності вимогам ст. 110 КПК України, повинна відповідати вимогам ч.6 ст.36 КПК України.
Частиною 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що постанова складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Проте, як вбачається із змісту постанови в ній, в порушення вимог ст. 110 КПК України, відсутні: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, відповідно до ч. 6 ст. 36 КПК України.
Зі змісту постанови вбачається, що в останній відсутні вищевказані мотиви прийняття такої постанови та їх обґрунтування, вона є абсолютно формальною, а тому постанова не відповідає ст. 110 ч. 5 п. 2 КПК України.
Крім того, в порушення ст. 110 ч. 5 п. 3 КПК України в постанові заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 від 07.06.2022 про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000094 від 09.02.2022 не зазначено можливість та порядок оскарження постанови, що фактично порушує права особи, передбачені п. 17 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 24 КПК України.
У п. 134 Рішення ЄСПЛ у справі «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туречинни», п. 75 «Афанасьев проти України», п. 207 рішення у справі «Nada проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях Європейського суду з прав людини встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.
Розглядаючи вимогу про визнання протиправною бездіяльності прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , що виразилась у нерозгляді клопотання сторони захисту, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію, зобов`язання припинити дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, КПК України не надає повноважень слідчому судді визнати дії чи бездіяльність прокурора, а тому в цій частині вимог скарги необхідно відмовити.

Також слідчий суддя приймає до уваги те, що процесуальна самостійність прокурора реалізується ним у ході всього досудового розслідування кримінального провадження через ініціативні повноваження, перелік яких встановлений ст. 36 КПК України.

Відтак, слідчий суддя позбавлений можливості надавати прокурору у кримінальному провадженні вказівки щодо прийняття певного рішення щодо закриття кримінального провадження, відтак скарга в цій частині також не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, слідчий судя дійшов висновку про часткове задоволення вимог заявника, викладених у скарзі.

Керуючись частиною другою статті 376, статтями 2, 7, 220, 303, 304, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_5 , подану в порядку статті 303 КПК України, у межах кримінального провадження №0000094, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст. 368 КК України, задовольнити частково.
Зобов`язати керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , розглянути клопотанняадвоката ОСОБА_3 , подане 02.08.2022 у межах кримінального провадження №0000094, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2022, в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України, про що повідомити заявника.

У порядку судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні №0000094, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2022, скасувати постанову заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 від 07.06.2022.

У задоволенні іншої частини вимог скарги, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1