КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/218/2022 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року,
в с т а н о в и л а:
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчим суддею в ході судового розгляду скарги адвоката, взагалі не оцінено докази на підставі яких ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а судом враховано лише покази підозрюваного, без дослідження доказів, які наявні у матеріалах провадження, у зв`язку із чим апелянт вважає винесену 05.11.2021 ухвалу необґрунтованою.
Апелянт вказує на те, що повідомлення ОСОБА_8 про підозру від 25.07.2021 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України відповідає приписам норм кримінального процесуального закону та здійснено з дотриманням вимог КПК України, визначених ст.ст. 277-278 КПК України в повному обсязі.
В ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують обставини, викладені в повідомленні про підозру.
Також, обґрунтованість пред`явленої 27.07.2021 підозри було перевірено під час обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 .
Відповідно до ухвали розглядаючи скаргу суддя взяв до уваги лише покази самого підозрюваного, який надав хибну інформації щодо обставин вчинення злочину. Тобто суддею взагалі не досліджено та не проаналізовані докази, наявні в матеріалах провадження, де зокрема на відеозаписі видно як ОСОБА_8 вчиняє активні хуліганські дії, про що останнього і повідомлено про підозру.
В судове засідання ОСОБА_8 , його захисник тапрокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України.
При цьому на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшла довідка Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , з якої вбачається, що ОСОБА_8 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 24.02.2022 року та виконує бойові завдання за призначенням у м. Харкові.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до вимогст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею суду першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.
Однак викладені в повідомленні про підозру висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, повідомлення про підозру є незаконним та необґрунтованим, ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування та вручене без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння; у повідомленні про підозру відсутні підтвердженні доказами фактичні обставини, які б вказували на наявність складу інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року задоволено вказану скаргу адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та скасовано повідомлення про підозру.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При постановленні слідчим суддею було враховано, що відповідно до п. 2 ст. 277 КПК України, повідомлення має містити такі відомості:
1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;
2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;
3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;
5) правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;
7) права підозрюваного;
8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Порядок вручення письмового повідомлення про підозру визначено ст. 278 КПК України і воно здійснюється у день його складання слідчим або прокурором.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:
1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;
3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.
Як було встановлено під час розгляду справи слідчим суддею суду першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, органом досудового розслідування вищезазначених вимог закону щодо змісту підозри та наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, тобто дотримання стандарту достатніх підстав (доказів) дотримано не було.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Влох проти Польщі п. 108).
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
В межах здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 25.07.2021 року слідчим СВ Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_9 складено та повідомлено про підозру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваною є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 Кодексу: повідомлено про підозру; особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Статтею 276 КПК України чітко та вичерпно визначено випадки повідомлення про підозру, яке обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Чинний КПК України оперує поняттям «обґрунтована підозра», однак не надає його визначення.
Зважаючи на те, що кримінальне процесуальне законодавство України та принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9, ч. 2 ст. 8 КПК України), у питанні визначення що являє собою обґрунтована підозра варто звертатися саме до неї.
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Всупереч доводам викладеним в апеляційній скарзі, досліджуючи матеріали, додані стороною захисту та стороною обвинувачення, слідчим суддею встановлено, що згідно повідомлення про підозру, 24.07.2021 року ОСОБА_8 , перебуваючи в центральній частині м. Києва, за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми знайомими та невстановленими особами вступив у конфлікт з раніше незнайомими особами.
ОСОБА_8 у цей час, знаходячись безпосередньо серед груп більше 10 осіб, кожен з яких сприймав один одного як такого, що вступить в конфлікт та подальшу бійку на його боці, а також знаючи, що неподалік перебувають ще декілька осіб, які нададуть підтримку усвідомлюючи при цьому, що перебуває в громадському місці, розташованому в центральній частині міста, в присутності великої кількості сторонніх людей умисно, з особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими моральності та поведінки у суспільстві, зневажливо ставлячись до оточуючих і нехтуючи їхніми правами, взяв активну участь в масовій бійці з іншою групою в кількості двох осіб.
Як зазначено у вказаному повідомленні про підозру, ОСОБА_8 на початку масової бійки 24.07.2021 року о 20 год. 54 хв., діючи групою осіб з невстановленими досудовим розслідуванням особами, підійшов до попередньо поваленого та лежачого на бруківці потерпілого ОСОБА_11 та користуючись відсутністю можливості у останнього чинити опір, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства особливою зухвалістю, наніс ОСОБА_11 не менше трьох ударів ногою по тулубу.
Згідно ч. 4 ст. 17, 91 КПК України, винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться і користь.
Відповідно до КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
У ст. 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Щодо протоколу допиту свідка ОСОБА_12 . Від 25.07.2021 року слідчим суддею зазначено, що відповідно до долученої до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 копії протоколу свідка ОСОБА_12 є незрозумілим, у якому кримінальному провадженні даний свідок був допитаний, оскільки у протоколі допиту даного свідка відсутні номер кримінального провадження та дата.
26.07.2021 року адвокатом ОСОБА_7 був поданий адвокатський запит до начальника служби безпеки Торгово-розважального центру «GULLIVER» ОСОБА_14 про надання копій записів із камер спостереження, на яких зафіксована дана подія, що відбулась приблизно о 20 год. 54 хв. 24.07.2021 року. Відповідно до відповіді ТОВ «ТРИ О» від 28.07.2021 року вих. № 711, територія, де виник інцидент, знаходиться поза зоною видимості, тому надати відеозаписи за вказаний період не має можливості.
Враховуючи викладене, стверджувати, що ОСОБА_8 24.07.2021 року перебував за адресою: АДРЕСА_1 приблизно о 20 год. 54 хв та наніс ОСОБА_11 не менше трьох ударів ногою по тулубу не має підстав.
Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в діях конкретного складу злочину.
Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, яка має назву "Повідомлення про підозру" та складається з статей: "Випадки повідомлення про підозру" (стаття 276); "Зміст письмового повідомлення про підозру" (стаття 277); "Вручення письмового повідомлення про підозру" (стаття 278); "Зміна повідомлення про підозру" (стаття 279).
В постанові від 25.11.2020 року в справі № 627/927/19 Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення процесуальних норм, передбачених статтями 3, 22, 36, 276-278 КПК України, дає підстави для висновку, що здійснення повідомлення про підозру врегульовано імперативними нормами, які вичерпно, точно і однозначно визначають як форму встановленої для цього правової процедури (порядку), так і її зміст.
Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань.
Визначення змісту поняття "підозра" обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Так, згідно з практикою ЄСПЛ "підозра" є частиною більш широкого поняття "обвинувачення", яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Кримінальний процесуальний кодекс України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт "обґрунтованої підозри", переконання (доведення) "поза розумним сумнівом" та стандарти "достатніх підстав (доказів)" тощо.
Повідомлення про підозру, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, передбачає дотримання стандарту "достатніх підстав (доказів)".
Тобто, під час розгляду скарг зазначеної категорії предметом перевірки слідчого судді є не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту "достатніх підстав (доказів)" для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.
Стандарт "достатніх підстав (доказів) для підозри" є нижчим ніж стандарт "обґрунтованої підозри". Для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Стандарт "достатніх підстав (доказів)" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.
Слідчий суддя в ході розгляду скарг на повідомлення про підозру не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності в особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, а зібрані у кримінальному провадженні на день складення повідомлення про підозру докази були достатніми для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Фактичною підставою для повідомлення про підозру є безсумнівна система належних до справи, допустимих, достовірних і достатніх доказів, які вказують на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи.
Для повідомлення особі про підозру, виходячи з принципу презумпції невинуватості, необхідна наявність такої системи доказів, яка виключала б будь-які сумніви щодо того, що: 1) кримінальне правопорушення справді відбулося; 2) кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; 3) діяння підозрюваної особи містить склад конкретного кримінального правопорушення; 4) відсутні обставини, які виключають її відповідальність.
Водночас, слідчий суддя дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, матеріали сторони обвинувачення, в тому числі, повідомлення про підозру, з урахуванням вищенаведеного, а також з урахуванням пояснень сторони захисту та обвинувачень під час розгляду скарги на повідомлення по суті, прийшов до висновку, що за змістом письмового повідомлення про підозру ОСОБА_8 не вбачається наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінальних правопорушень, а наведені в повідомленні обставини не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються дослідженими матеріалами, дані обставини не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.
Так, згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.
Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України від 25 липня 2021 року та 11 червня 2020 року, є необґрунтованим та неконкретним.
Тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування даної ухвали слідчого судді колегія судів не вбачає.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не знаходить.
Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України. Прокурором не подавалися доповнення до апеляційної скарги, а ті доводи про, які йдетьсь в апеляційній скарзі не конкретизовані та не спростовують висновків слідчого судді викладених в оскаржуваній ухвалі.
Колегія суддів також бере до уваги, що відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3