Справа №522/9852/16-к
Провадження №1-кп/522/970/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року Приморський районний суд міста Одеси у складі у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду міста Одеси судовий розгляд в порядку ч.3 ст.323 КПК України у кримінальному провадженні за №0000031 від 22.01.2016 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 у березні початку лютого 2015 року (точна дата слідством не встановлена), будучи активним учасником суспільного руху «антимайдан» у м. Одесі, діючи з мотивів не сприйняття діючої влади в Україні, знаходячись у м. Одесі (точне місце слідством не встановлено), з метою збройного опору діючої української влади, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення територіальної цілісності і недоторканості України, а саме протиправного відокремлення регіонів Донецької та Луганської областей від України, діючи умисно, вступив у попередню злочинну змову з невстановленими слідством особами, направлену на участь в діяльності терористичних організацій «ДНР» і «ЛНР», які в цей же період вели бойові дії проти Збройних сил України.

На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_5 вчинив сукупність умисних дій, направлених на вчинення даного особливо тяжкого кримінального правопорушення, з цією метою останній 24.02.2015 виїхав з м. Одеси на не контрольовану українською владою територію Донецької області, яка відповідно до постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17 березня 2015 року № 254-VIII є тимчасово окупованою територією України та не підконтрольна Збройним силам України, де став членом силового блоку терористичної організації так званої «ДНР».

В подальшому, реалізуючи мету збройного опору діючої української влади та злочинну змову направлену на участь у терористичній організації «ДНР», на при кінці лютого 2015 року (точна дата слідством не встановлена), ОСОБА_5 вступив до лав терористичної організації «ДНР». При цьому, ОСОБА_5 отримав прізвиська (позивні) «Одеса» та « ОСОБА_8 ».
Приймаючи участь в діяльності терористичної організації «ДНР» ОСОБА_5 з кінця лютого 2015 року (точна дата слідством не встановлена), проходив службу в розвідувальної роті Центру підготовки Міністерства оборони так званої «ДНР», з дислокацією у м. Макіївка, Донецької області. В подальшому, з жовтня 2015 року по даний час ОСОБА_5 проходить службу в батальйоні спеціального призначення «Хан», в/ч НОМЕР_1 , який було створено 27.12.2014 Наказом командуючого Першим корпусом народної міліції так званої «ДНР», як бригада особливого призначення, та 12.01.2015 реорганізована саме у батальйон спеціального призначення, з дислокацією у м. Макіївка, Донецької області, на посаді снайпера.
Приймаючи участь в діяльності терористичної організації «ДНР» з початку лютого, кінця березня 2015 року по теперішній у складі батальйону спеціального призначення «Хан», в/ч НОМЕР_1 , на посаді снайпера, ОСОБА_5 , у період з березня 2015 року здійснював та здійснює збройний опір законним діям працівників правоохоронних органів України та Збройних Сил України в населених пунктах Донецької області.
Тим самим, усвідомлюючи той факт, що діяльність вказаних терористичних організацій буде незаконною і спрямованою на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, та вступивши до лав терористичної організації «ДНР», ОСОБА_5 вступив у злочинну змову направлену на участь у терористичній організації «ДНР».

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.258-3 КК України за кваліфікуючими ознаками: участь у діяльності терористичної організації.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру, у судові засідання не з`явився. На судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр» не прибув, без поважної причини.

Згідно ухвали судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2017 кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, здійснюється відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги:

Покази свідків:
- свідок ОСОБА_9 повідомив у судовому засіданні, що він особисто з ОСОБА_5 не знайомий, але 2-3 рази бачив його на зборах самооборони м. Одеси. 02.05.2014 бачив, що обвинувачений ходив з наклейками. На цих наклейках свідок бачив радянську символіку. Ці особи виступали проти України. 02.05.2014 він бачив ОСОБА_5 на Куліковому полі в м. Одесі з боку «антимайданівців», це був останній раз коли він його бачив. Свідку були пред`явлені фото ОСОБА_5 , на яких він його впізнав.

- свідок ОСОБА_10 повідомив у судовому засіданні, що з ОСОБА_5 у нього було поверхневе знайомство», вони познайомилися в таборі на Куліковому полі в м. Одесі де перебувала так звана Одеська народна дружина. Свідок бачив обвинуваченого біля сцени з георгіївськими стрічками. Останній раз свідок бачив ОСОБА_5 наприкінці квітня 2014 року. Потім він бачив, що обвинувачений з`являвся в соціальних мережах, також писали що він в 2015 році поїхав воювати в ДНР. ОСОБА_5 давав інтерв`ю російським ЗМІ у військовій формі та зі зброєю. Свідок бачив, що обвинувачений хотів створення так званої «Новоросії», він казав що вони повернуться та Одеса буде з Росією. Свідку були пред`явлені фото ОСОБА_5 , на яких він його впізнав.

- свідок ОСОБА_11 повідомив у судовому засіданні, що з ОСОБА_5 він знайомий по роботі. Свідок є орендатором його земель, де займається вирощуванням сільськогосподарських культур в с. Поплавка Одеської області. Востаннє свідок бачив обвинуваченого в 2013 році. Вони декілька разів розмовляли по телефону, зі слів його матері обвинувачений знаходиться на окупованій території. Чим обвинувачений займається за місцем свого знаходження свідку невідомо. В мережі інтернет він переглядав відео, на якому бачив ОСОБА_5 .

Наведені вище покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , надані ними у судовому засіданні, є логічними та послідовними (підстав для обмови обвинуваченого з їх боку судом не встановлено), узгоджуються між собою і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР №0000031 від 22.01.2016, згідно якого громадянин ОСОБА_5 , позивний «Одесса», уродженець Луганської області, в період з січня 2015 року по теперішній час приймає участь у бойових діях проти підрозділів військових формувань України в АТО на Сході України. Так, з січня по вересень 2015 року ОСОБА_5 проходив військову службу у розвідувальній роті Центру підготовки МО ДНР (м. Макіївка Донецької області), та з жовтня 2015 року по теперішній час проходить військову службу у батальйоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (м. Макіївка Донецької області), на посаді снайпера;

-повідомленням старшого оперуповноваженого 1 сектору 1 відділу ГВ КР УСБУ в Одеській області про кримінальне правопорушення від 21.01.2016, з січня по вересень 2015 року ОСОБА_5 проходив військову службу у розвідувальній роті Центру підготовки МО ДНР (м. Макіївка Донецької області), та з жовтня 2015 року по теперішній час проходить військову службу у батальйоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (м. Макіївка Донецької області), на посаді снайпера, Крім того, ОСОБА_5 є одним з організаторів проведення у м. Донецьк постійних з`їздів т.зв. «Антифашистів Одещини» та «Антимайдан Одеса»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.05.2016, згідно якого ОСОБА_12 впізнала особу під №3, яким є ОСОБА_5 . Також вона повідомила, що в ході спілкування з ОСОБА_5 він повідомив їй, що приймав участь у трагічних подіях, які відбулися 02.05.2014 у Будинку Профспілок. Через деякий час він подзвонив їй та повідомив, що служить в м. Єнакієве;

- протоколом огляду інформації від 03.05.2016, згідно якого було оглянуто інформацію, яка міститься в мережі Інтернет. Так, було введено запит в пошукову систему «Google» про об`єкт пошуку «Боец армии ДНР Немондрук Игорь». В результаті пошуку було встановлено, що в одному з посилань міститься текст наступного змісту «Выживший в «одесской ОСОБА_13 »: Не думали, что нас будут убивать. А они оказались готовы»;

- протоколом огляду інформації, яка міститься в глобальній мережі Інтернет від 17.04.2016, згідно якого використовуючи програмне забезпечення «Opera» було введено запит в пошукову строку про об`єкт пошуку «батальйон Хан». В результаті пошуку відобразилися посилання на «Батальйон спеціального призначення Хан» та на їх офіційну сторінку, з чого вбачається, що це є незаконним збройним формуванням ДНР;

- протоколом огляду оптичного диску DVD-R «Verbatium» від 24.05.2016, згідно якого було проведено огляд оптичного диску, на якому записана інформація про вхідні і вихідні з`єднання, текстові повідомлення (SMS та MMS) абонентів, отриманих в ПрАТ «МТС Україна» на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси. На диску міститься інформація про вхідні і вихідні з`єднання, текстові повідомлення (SMS та MMS) абонентів: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 та про місця їх перебування в момент телефонних з`єднань з прив`язками до базових станцій. В файлі міститься інформація про вхідні і вихідні з`єднання, текстові повідомлення (SMS та MMS) абонентів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 та про місця їх перебування в момент телефонних з`єднань з прив`язками до базових станцій з 01.01.2015 по 12.04.2016, при цьому номера НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , відсутні. ОСОБА_5 користується номером НОМЕР_3 . Згідно інформації, з 24.02.2015 він виїхав з м. Одеси та 25.02.2015 прибув до м. Донецьк;

- протоколом огляду інформації, яка міститься в глобальній мережі Інтернет від 17.05.2016, згідно якого використовуючи програмне забезпечення «Opera» було введено запит в пошукову строку про об`єкт пошуку «Игорь Немондрук». В результаті пошуку відобразилися посилання на інтерв`ю ОСОБА_14 та інші статті в ЗМІ, з яких вбачається його зв`язок діяльністю ДНР, про нього писали «Последние новости Новоросии», « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Крім того, містять заклики до збирання підписів для проведення референдуму про федералізацію.

Дані докази не мають між собою протиріч, є узгодженими та логічно правильними, а тому суд бере їх до уваги.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Неможливість проведення допиту обвинуваченого ОСОБА_5 жодним чином не впливає на повноту судового розгляду і на переконання суду щодо доведеності «поза розумним сумнівом» винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки сукупність безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів прямо і опосередковано свідчить про вчинення ним інкримінованого злочину.

Всі докази, досліджені безпосередньо судом, у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлював, що так звана «ДНР» діє на території України саме як терористична організація, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, тощо, тривалий час приймав участь у терористичній організації.

До такого висновку суд дійшов із того, що зокрема, з квітня 2014 року у Донецькій області діє стійке ієрархічне об`єднання - організація, так звана «Донецька народна Республіка», створена всупереч інтересам Держави Україна, учасники якої на території України займаються, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та скоєнням інших злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Поняття терористичної організації визначено в Законі України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року, і відповідно до цього Закону, це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Аналіз кримінального законодавства, рішення Варшавської конференції від 28 вересня 2001 року №1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації з спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Діяльність «ДНР» як терористичної організації підтверджується зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 №129-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленої постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 №145-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 №337-VIII, в яких «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» від 23.12.2005 №13 утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною діяльністю. В частині ж участі у злочинній чи терористичній організації, то відповідно до п.13 вказаної постанови Пленуму вступ особи до організованої групи чи злочинної організації (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів.

Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, колегія суддів виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Суд також враховує, що дане кримінальне провадження розглядалось в порядку спеціального судового провадження, згідно вимог ст.323 КПК України, за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Відповідно до вимог закону, обвинувачений ОСОБА_5 про час та дату всіх судових засідань повідомлявся у передбачений законом спосіб, через опублікування виклику у газеті «Урядовий кур`єр». Інтереси ОСОБА_5 захищались адвокатом, як на досудовому слідстві так і в суді, що свідчить про те, що права обвинуваченого в ході досудового слідства, а також у судовому засіданні порушені не були.

Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Будь яких істотних порушень КПК України, під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, відображені у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вислухавши пояснення свідків, оцінивши вищезазначені дослідженні у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мала місце, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його дії у вчиненні кримінального правопорушенні за ч.1 ст.258-3 КК України, так як він брав участь в терористичній організації, за кваліфікуючими ознаками: участь у діяльності терористичної організації.

Згідно із ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно із ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У пункті 3 зазначеної постанови Пленуму ВСУ вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

При призначенні ОСОБА_5 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ч.1 ст.258-3 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого і які саме.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України, згідно якої - юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Тож, враховуючи наведене, зважаючи на те, що ОСОБА_5 переховується від суду, з урахуванням тяжкості і обставин вчиненого кримінального правопорушення, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, з рахуванням особи обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, з конфіскацією майна, в межах санкції ч.1 ст.258-3 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів і неможливим, в силу вищевикладених обставин застосувати, до нього ст. ст.69, 75 КК України, оскільки на переконання суду виправлення обвинуваченого неможливе без реального відбуття покарання.

З приводу призначення додаткового покарання за ч.1 ст.258-3 КК України у вигляді конфіскації майна суд зазначає, що відповідно до ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, речові докази до кримінального провадження не долучались.

З метою забезпечення виконання вироку стосовно обвинуваченого необхідно застосувати найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього наявного на праві власності майна.

Початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання та реального виконання покарання у вигляді позбавлення волі.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст.138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст. 399 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя:

17.10.22