Справа № 298/1135/19
Номер провадження 1-в/298/5/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю учасників судового провадження:
прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,
начальника Ужгородського РС №1 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання фахівця другої категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , без освіти, не одруженого, не працюючого, для відбування призначеного покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

9 серпня 2019 року до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшло подання фахівця другої категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування призначеного покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2018 року.
В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_7 за час перебування на обліку в органі з питань пробації зарекомендував себе негативно.
Вказується, що ОСОБА_7 7 листопада 2018 року не з"явився на реєстрацію, про що 21 листопада 2018 року надав пояснення, що причиною його неявки стало перебування в м.Самбір, де тимчасово працював і не встиг повернутися, оскільки працював неофіційно, підтвердження цьому не надав. ОСОБА_7 було винесено письмове попередження та проведено профілактичну бесіду, повторно роз"яснено порядок відбування покарання і наслідки ухилення від відбування покарання.
Посилається, що за період перебування ОСОБА_7 на обліку останній неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема, 5 червня 2019 року за ч.1 ст.178 КУпАП та за ч.1 ст.175-1 КУпАП з накладенням стягнень у виді попереджень, 26 травня 2019 року за ч.2 ст.126 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., 7 квітня 2019 року за ч.2 ст.126 КУпАП та за ч.2 ст.126 КУпАП з накладенням стягнень у виді штрафів в розмірі по 510 грн, 21 листопада 2018 року за ч.2 ст.126 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. За вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_7 винесено 7 серпня 2019 року застреження у виді письмового попередження.
Наголошується, що відповідно до характеристики з Великоберезнянської селищної ради ОСОБА_7 за період проживання в смт.Великий Березний зарекомендував себе з негативної сторони, схильний до правопорушень.
З посиланням на ч.2 ст.78 КК України, ст.537 КПК України, ч.1 ст.166 КВК України, п.п.3.2, 3.3 розділу ІХ наказу Мін"юсту №272/5 від 29 січня 2019 року, вказуючи, що ОСОБА_7 після винесення щодо нього попередження за неявку на реєстрацію без поважних на те причин, неодноразово вчиняє правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та неможливість виконання вироку в подальшому без ізоляції засудженого від суспільства, фахівець другої категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_8 просить направити засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2018 року.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року у задоволенні подання фахівця другої категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2018 року відмовлено (арк.спр.18-19).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року апеляційну скаргу прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задоволено, ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні про відмову у скасуванні звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції (арк.спр.89-90).

У запереченнях та заявах, що подані захисником ОСОБА_10 , який діяв в інтересах ОСОБА_7 , адвокат просив у задоволенні подання органу пробації щодо ОСОБА_7 відмовити, вказуючи, що матеріали подання не містять переконливих доказів того, що ОСОБА_7 не усвідомив своєї поведінки та не виправився, навпаки за останні два роки засуджений своєю взірцевою поведінкою, працею та ставленням до закону довів суспільству про своє виправлення і підстав для ізолювання його від суспільства нема.

Вказує, що ОСОБА_7 до засудження не мав жодної судимості, після засудження жодного нового злочину не вчинив. Після складення на нього протоколів за кермо не сідав, оскільки зробив висновки про необхідність дотримання правил дорожнього руху. Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 у період пробації не з`явився на реєстрацію тільки один раз, прийшов до органу пробації з запізненням в той же день, коли зміг прибути в смт.В.Березний з заробітків, підробляв на ремонті доріг у Львівській області, звідки не встиг вчасно приїхати, добросовісно заробляв на життя працею. Посилається, що засуджений на автомобілі рухався в напрямку м. Самбір для пошуку роботи, яку він виконував і продовжує виконувати протягом 2016-2021 років, а саме: копання кореню хріну та заготівля такого. Факт притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за керування автомобілем без прав під час поїздки на роботу у Львівську область тільки підтверджує його працьовитість, і в жодному випадку не є свідченням схильності до умисного вчинення адміністративних правопорушень.

Зазначає, що декілька разів ОСОБА_7 зупиняли і попереджували про керування транспортним засобом, але зупинка транспортного засобу відбулася не через порушення ОСОБА_7 правил дорожнього руху. Необхідність керування автомобілем обумовлена тим, що ОСОБА_7 своєю працею заробляє на життя в іншій області на ремонтних роботах поза населеними пунктами і для вчасного повернення для реєстрації мав мати можливість вчасно прибувати в смт.Великий Березний. Всі інші обов`язки, викладені у вироку суду, ОСОБА_7 повністю виконав.

На думку захисника, за відсутності доказів умисного ухилення ОСОБА_7 від виконання обов`язків, покладених рішенням суду, направлення останнього для відбування реального покарання буде суперечити не тільки меті покарання, не відповідатиме даним про особу обвинуваченого, буде порушувати принцип справедливості у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також принцип пропорційності обмеження прав людини та досягнення легітимної мети покарання, суперечитиме закону про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_7 покарання прийняв свідомо, від явки для відміток систематично не ухилявся, від участі у профілактичних бесідах не ухилявся, покладені на нього обов`язки він виконав, чим довів суду свою законослухняність та відповідальність.

Ізоляція від суспільства може бути призначена виключно у тому випадку, коли є належні і допустимі докази неможливості перевиховати ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, однак таких доказів матеріали справи не містять, навіть притягнення засудженого ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності із проходженням значного часу перестає бути належним доказом неможливості перевиховання засудженого (арк.спр.134, 175, 211).

У запереченнях захисник ОСОБА_6 просить відмовити у задоволені подання фахівця другої категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_8 щодо засудженого ОСОБА_7 .
Вказує, що ОСОБА_7 до засудження не мав жодної судимості та у період пробації нового злочину не вчиняв, до кримінальної відповідальності не притягувався, скарги від мешканців територіальної громади на засудженого не надходили, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, добросовісно заробляє працею на життя.
Посилається, що ОСОБА_7 дійсно декілька разів був попереджений про керування транспортним засобом без посвідчення водія, але при цьому ніяких правил дорожнього руху ним порушено не було, а необхідність керування автомобілем була зумовлена тим, що ОСОБА_7 зміг працевлаштуватись в іншій області на ремонтних роботах та копанні і заготівлі хріну поза населеними пунктами. Після притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за кермо автомобіля не сідав, оскільки зробив висновки про необхідність дотримання правил дорожнього руху. На думку захисника, притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія під час поїздки до роботи тільки підтверджує його намагання виправитись і в жодному випадку не засвідчує його схильність до умисного вчинень правопорушень.
Зазначається, що ОСОБА_7 покарання прийняв свідомо, від явки в орган пробації та участі у профілактичних бесідах не ухилявся, покладені на нього обов`язки виконав, чим довів суду свою законослухняність та відповідальність. ОСОБА_7 один раз - 07.11.2018 року не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, в подальшому з`явився 21.11.2018 року та пояснив, що перебував на роботі в м.Самбір, йому не виплатили заробітну плату, не мав коштів, щоб повернутися вчасно, тому прийшов на реєстрацію в орган пробації із запізненням, в той самий день, коли прибув в смт.Великий Березний. Вказане не може свідчити про умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та не може свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
В матеріалах подання будь-які дані, які б негативно характеризували ОСОБА_7 , відсутні, а скоєне ним правопорушення є формальним, останній обіцяє виправити свою поведінку та не вчиняти правопорушень, чим демонструє розуміння неналежної поведінки та щире розкаяння в цьому, що дає підстави розцінити це як намір його виправлення без ізоляції від суспільства, без скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого в місця позбавлення волі. Матеріали особової справи відносно ОСОБА_7 не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення від виконання покладених судом обов`язків та не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

У судовому засіданні представник органу з питань пробації ОСОБА_5 послався на обставини, викладені у поданні, просив таке задовольнити. Пояснив, що засуджений один раз не з`явився на реєстрацію, з ним була проведена профілактична бесіда, повторно роз`яснено умови відбування покарання. У подальшому ОСОБА_7 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, у підтвердження чого органом з питань пробації надані суду матеріали. Наголосив, що ОСОБА_7 впродовж іспитового строку більше 20 разів притягувався до адмінвідповідальності. Підтвердив, що засуджений ОСОБА_7 впродовж двох років іспитового строку лише один раз допустив неявку на реєстрацію в орган пробації, у всі інші визначені дні для реєстрації в орган пробації з`являвся, індивідуальний план заходів виконав повністю.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 подання підтримала, вважала таке підставним і таким, що підлягає до задоволення. Наголосила, що закінчення іспитового строку не є безумовною підставою для відмови у задоволенні подання, а систематичне вчинення засудженим ОСОБА_7 адміністративних правопорушень в сукупності з наявною однією неявкою на реєстрацію в орган пробації без поважної причини свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечила проти задоволення подання, вказавши на безпідставність такого. Зазначила, що мотиви сторони захисту із спростуванням доводів подання наведені в письмових запереченнях поданих суду, які підтримує.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав позицію захисника, також заперечив проти задоволення подання. Пояснив, що дійсно один раз не з`явився на реєстрацію в орган з питань пробації, докази поважності неявки відсутні, проте зазначив, що його неявка була зумовлена тим, що він перебував на заробітках в м.Самбір, через відсутність коштів не зміг повернутись вчасно, після повернення відразу з"явився в орган пробації. Ствердив, що його дійсно зупиняли працівники поліції, відносно нього працівниками поліції були складені матеріали, однак зміст таких він не знає, та як читати і писати не вміє, окремі документи підписав на вимогу працівників поліції, проте зміст документів не розумів. Також пояснив, що при відвідуванні органу з питань пробації ним були підписані надані працівником пробації документи, проте зміст документів йому не відомий. Ствердив, що протягом іспитового строку з"являвся на реєстрацію, виконував обов"язки, нового злочину не вчинив, зробив висновки щодо обов"язковості дотримання належної правової поведінки.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи, а також надані представником органу з питань пробації матеріали щодо ОСОБА_7 , також матеріали поданих стороною захисту заперечень та долучених до них матеріалів, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч.2 ст.345 КК України, та призначено йому за ч.2 ст.345 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, та на нього покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (арк.ос.спр.2-6).
За розпорядженням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 червня 2018 року №308/344/18 вказаний вирок до виконання адресований до Великоберезнянського МРВ з питань пробації та був прийнятий до виконання (арк.ос.спр.1).
Відповідно до ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
За цим законом направлення засудженого впродовж іспитового строку для відбування призначеного покарання настає у двох випадках: коли засуджений в період проходження іспитового строку не виконує покладених на нього судом одного чи кількох обов`язків (при цьому суд у кожному випадку повинен з`ясувати причини їх невиконання) або якщо засуджений протягом іспитового строку систематично (три і більше рази) вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, що дає суду підстави для висновку про небажання засудженого стати на шлях виправлення і необхідності направлення його для реального відбування покарання.
За ч.ч. 3, 4 ст. 166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальну можливість виконувати покладені на нього обов`язок і чи можна розглядати факти, викладені у подані органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Виходячи з назви та змісту ст.50 КК України (Поняття покарання та його мета), законодавець ставить за необхідне декілька цілей покарання, зокрема виправити засудженого, запобігти вчиненню нових злочинів як засудженими, так й іншими особами, тобто покарання пов`язано з діяльністю, що випливає із факту закінчення злочину і необхідності застосування певного виду та строку покарання відповідно до КК України.
Цей захід є відтворенням головної запобіжної мети цього етапу, а саме: запобігання вчиненню нового злочину з боку самого засудженого, а також застереження інших осіб від вчинення злочинів на прикладі засудженого, утримання їх від можливості вчинення подібних діянь.
Таким чином, суд зауважує, що кримінальне покарання не є карою в розумінні кримінально-правової доктрини, а лише способом для виправлення антисоціальної поведінки особи і запобігання вчинення нових злочинів.
Позбавлення волі оцінюється як суворий вид кримінального покарання, котрий треба застосовувати і тільки як виняток.
При застосуванні кримінального покарання, як позбавлення волі суд повинен завжди повно, об`єктивно і неупереджено розглянути всі обставини провадження і надати належну оцінку, оскільки виконання вироку є завершальним процесом кримінального провадження, який формує заходів для виправлення особи і досягненні позитивних результатів (правомірна поведінка, осуд вчиненого злочину, соціальна адаптація і життя без правопорушень).
На переконання суду, скасування іспитового строку стосується питань не просто визнання формального невиконання обов`язків засудженим, а питанням направлення особи до установ позбавлення волі з реальним його відбуванням, суд не може застосувати формальний підхід до розгляду таких справ.
Такий формальний підхід може спричинити негативні наслідки для завершального процесу кримінального провадження, а саме: десоціалізацію особистості засудженого, тобто трансформацію позитивних якостей особистості засудженого, які почали формуватися при виконанні вироку в негативні (прийняття криміногенного світу, укорінення антисоціальної поведінки, формування злочинних чинників, тощо).
Суд звертає увагу на неприпустимість спрощеного підходу під час розгляду проваджень щодо питання про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Суди обов`язково повинні виходити з того, чи буде реальне позбавлення волі сприяти безумовному виправленню особи, і чи є такі заходи пропорційними з огляду на цілі, окреслені законом про кримінальну відповідальність.
З матеріалів особової справи вбачається, що в діях ОСОБА_7 відсутня систематичність неявок на реєстрацію до Великоберезнянського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області.
Так, останній згідно матеріалів особової справи, та про що ствердив у судовому засіданні представник органу пробації, лише один раз - 7 листопада 2018 року не з`явився на реєстрацію без поважної причини (арк.ос.спр.17), у подальшому ОСОБА_7 виконував покладений на нього вироком суду обов"язок щодо періодичної явки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та не допустив жодної неявки.
У судовому засіданні представник органу з питань пробації ОСОБА_5 повідомив, що після направлення подання щодо ОСОБА_7 до суду, останній продовжував з"являтись на реєстрацію до органу з питань пробації і не допустив жодної неявки, впродовж двохрічного іспитового строку ОСОБА_7 лише одного разу не з"явився на реєстрацію - 7 листопада 2018 року, після цього, аналогічних порушень засуджений не допускав.
На думку суду, одна неявка ОСОБА_7 для реєстрації до органу пробації, хоч і є порушенням покладених на нього судом обов`язків як засудженого, але немає підстав вважати, що воно по своїй суті систематичне та є достатнім, щоб вважати його прямим ухиленням від відбування покарання згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2018 року.
Суд не погоджується з доводами подання органу пробації, що наведені в поданні факти притягнення до адміністративної відповідальності засудженого ОСОБА_7 можуть вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.
Аналізуючи постанови про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, які, окрім іншого, стали підставою для звернення з поданням про скасування його звільнення від відбування покарання і на наявність яких міститься посилання в поданні органу з питань пробації, суд встановив наступне.
Так, відповідно до постанов АПО18 №457997 від 5 червня 2019 року та АПО18 №457996 від 5 червня 2019 року ОСОБА_7 притягнуто до відповідальності за ст.178, ч.1 ст.175-1 КУпАП з застосуванням стягнення у виді попередження і ці правопорушення ОСОБА_7 , як слідує зі змісту постанов, вчинив за наслідком однієї події, яка мала місце 5 червня 2019 року. Суть правопорушень полягала в тому, що ОСОБА_7 5 червня 2019 року о 00.40 год. перебував в парку в смт.В.Березний по вул.Шевченка і розпивав спиртні напої та викурював тютюнові вироби (арк.ос.спр. 79-80).
Також, відповідно до винесених щодо ОСОБА_7 постанов серії ДПО№041049 від 26.05.2019 року, серії ДПО18№533274 від 21.11.2018 року, серії ДПО18№159443 від 07.04.2019 року, серії ДПО18№159410 від 07.04.2019 року, останній в кожному випадку був притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП - керування транспортним засобом без посвідчення водія, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі по 510 грн. (арк.ос.спр. 87, арк.пр. 164, 165, 166, 167). При цьому, постанови серії ДПО18№159443 та серії ДПО18№159410 винесені щодо ОСОБА_7 за однотипні порушення одного дня - 07.04.2019 року в різний час: о 00.25 год. та о 10.40 год. відповідно.
Суд звертає увагу на характер правопорушень за винесеними щодо засудженого ОСОБА_7 постановами - це розпивання алкогольних напоїв та куріння тютюнових виробів у заборонених місцях, та випадки порушення ПДР України, що виразилось у керуванні транспортним засобом без права керування таким. Характер цих адміністративних правопорушень, в тому числі порушення ПДР, не переконує суд в небажанні ОСОБА_7 стати на шлях виправлення та необхідність направлення його для відбування покарання.
Даючи оцінку фактам притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, суд констатує, що засуджений ОСОБА_7 є особою без освіти, він не вміє читати і писати, жодного класу закладу загальної середньої освіти не закінчував.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 ствердив, що зміст винесених щодо нього постанов в справах про адміністративні правопорушення йому не відомий, копії постанов йому не вручені, підписи в документах проставляв на вимогу працівників поліції, суть та наслідки даних матеріалів не розумів.
Наведені обставини, на переконання суду, свідчать про те, що невміння ОСОБА_7 читати та писати не давало йому змоги усвідомлювати наслідки підписання ним складених відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, винесених постанов та мати змогу ознайомитися зі змістом таких. Суд констатує, що будь-які заходи щодо надання правової допомоги ОСОБА_7 працівниками поліції не застосовувались, що підтверджено самим засудженим ОСОБА_7 в судовому засіданні, а також про вказане свідчить зміст винесених щодо ОСОБА_7 постанов, що досліджені в ході судового розгляду.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що вищезазначені процесуальні документи стосовно ОСОБА_7 складені без участі захисника, тобто з порушенням прав ОСОБА_7 на захист, а тому такі не можуть бути визнані прийнятними. ОСОБА_7 не розумів значення наданих для підпису йому документів та не міг передбачити наслідки таких, а тому не здатний був захистити свої права, що ставить під сумнів законність складення щодо нього протоколів, постанов та накладення на нього адміністративних стягнень.

Водночас, зміст постанов серії ДПО18№533274 від 21.11.2018 року, серії ДПО18№159443 та серії ДПО18№159410 не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, не містить опису обставин, встановлених під час розгляду справ, вказані постанови не містять підпису посадової особи, яка їх винесла, а також підпису особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_7 про отримання копій постанов, відтак, в тому числі, і з цих підстав зазначені постанови не можуть бути взяті до уваги судом у підтвердження фактів притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності.

Наявність постанов про притягнення засудженого ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, з огляду на встановлені обставини, самі по собі, на переконання суду, не може свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення та перевиховання і не може бути підставою для скасування йому іспитового строку та направлення для відбування покарання.

Крім цього, суд зауважує, що з урахуванням того, що засуджений ОСОБА_7 є неграмотним, то наявними є обгрунтовані сумніви щодо того, що письмові пояснення від 21.11.2018 року та від 07.08.2019 року, що містяться в особовій справі, були надані засудженим ОСОБА_7 (арк.ос.спр.53, 88). Вказані письмові пояснення не містять відомостей щодо того, якою посадовою особою органу з питань пробації такі були відібрані від ОСОБА_7 , а враховуючи те, що засуджений ОСОБА_7 є особою без освіти, то можливість написання ним особисто вказаних пояснень виключається. Обставини відібрання пояснень від засудженого ОСОБА_7 представник органу з питань пробації ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснити не зміг.

За наведеного, судом ставиться під сумнів, чи в належний спосіб було доведено до відома засудженого порядок виконання обов`язків покладених на нього судом, також не можуть бути прийняті судом до уваги винесені інспектором органу пробації попередження, оформлені довідки про проведення профілактичних бесід, що наявні в особовій справі. Беручи до уваги те, що засуджений ОСОБА_7 не має освіти, не вміє писати та читати, про що достеменно було відомо представникам органу з питань пробації, що відображено в розділі "Освіта" в оцінці ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення щодо засудженого ОСОБА_7 (арк.ос.спр.35), а відтак не міг самостійно, без сторонньої допомоги, у тому числі правової, яка надається захисником - адвокатом та який не був залучений для надання йому вказаної допомоги, ознайомитись з умовами та порядком відбування покарання, які надавались йому представниками органу з питань пробації, суд не вбачає фактів того, що засуджений ОСОБА_7 не виконує покладені на нього обов`язки та не бажає ставати на шлях виправлення.

Між тим, суб`єкт пробації, яким являється засуджений ОСОБА_7 , має право, зокрема, на отримання інформації про можливу допомогу і консультації (ст.16 Закону України «Про пробацію»).

Також в ході судового розгляду представником органу з питань пробації надано копії постанов серії БАА№661760, серії ДП18№320330, серії БАА№386521, серії ДПО18 №301730, серії ЕВА №1202431, у підтвердження додаткових, ніж ті, що зазначені в поданні органу з питань пробації, фактів притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності.
Суд звертає увагу, що вирішенню підлягають лише ті доводи та питання, які поставлені у поданні органу з питань пробації, при розгляді питання в порядку ст.78 КК України суд діє виключно в межах подання. Наведене відповідає визначеним ст.ст.7, 22, 26 КПК України загальним засадам кримінального провадження щодо змагальності та диспозитивності.
У поданні, що є предметом розгляду судом, як на підставу для скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, наведено факти притягнення останнього до адміністративної відповідальності - 5 червня 2019 року за ч.1 ст.178 КУпАП та за ч.1 ст.175-1 КУпАП, 26 травня 2019 року за ч.2 ст.126 КупАП, 7 квітня 2019 року за ч.2 ст.126 КУпАП та за ч.2 ст.126 КупАП, 21 листопада 2018 року за ч.2 ст.126 КупАП.
Між тим, представник органу з питань пробації, посилаючись в ході судового розгляду на винесені щодо ОСОБА_7 постанови серії БАА№661760, серії ДП18№320330, серії БАА№386521, серії ДПО18 №301730, серії ЕВА №1202431, та надаючи копії таких суду, вийшов за межі заявлених у поданні доводів, з огляду на те, що такі доводи не знайшли відображення у відповідному поданні, тому з цих підстав зазначені посилання суд відхиляє.
З наведених підстав, суд не бере до уваги доводи представника органу пробації та прокурора на задоволення подання про те, що ОСОБА_7 вчинив також інші адміністративні правопорушення, окрім тих, що зазначені в поданні, оскільки суд розглядає справу з рамках подання і позбавлений можливості вийти за його межі, це призведе до істотного погіршення становища засудженого та порушення його прав.
Наданий в ході судового розгляду представником органу з питань пробації витяг з бази «Армор» (арк.спр.215), також судом до уваги не береться. Вказаний витяг не містить жодних даних про особу порушника, щодо якого такий виданий, відтак неможливим є встановлення якої саме особи зазначені в ньому дані стосуються, також наведені в ньому відомості не можуть достовірно свідчити, що ОСОБА_7 вчиняв адміністративні правопорушення, названа база носить суто інформаційний характер, та в ній не міститься даних, зокрема, про доведення вини особи, набрання постановою законної сили, тощо. Посилання представника органу з питань пробації на те, що засуджений ОСОБА_7 більше 20 разів притягувався до адміністративної відповідальності наданими матеріалами не підтверджується.
В ході дослідження судом матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 також встановлено, що останній за період перебігу іспитового строку до кримінальної відповідальності не притягувався.
У матеріалах особової справи наявні дві однотипні за змістом характеристики за №449 від 19 липня 2018 року та за №73 від 11 лютого 2019 року, видані секретарем Великоберезнянської селищної ради ОСОБА_11 , за змістом яких ОСОБА_7 за період проживання в смт.Великий Березний зарекомендував себе з негативної сторони, схильний до правопорушень, ніде не працює, в громадському житті селища участі не бере, в той же час зазначено, що скарг на ОСОБА_7 від мешканців селища в раду не поступало (арк.ос.спр.28, 68). Натомість за даними характеристики №494 від 22 квітня 2021 року, виданої секретарем Великоберезнянської селищної ради ОСОБА_12 , що надана стороною захисту, ОСОБА_7 має місце реєстрації - АДРЕСА_1 , в громадському житті селища участі не бере, скарг на ОСОБА_7 від мешканців територіальної громади в селищну раду не поступало (арк.пр.135). Зазначене, дає можливість зробити висновок про наявність позитивних змін в характеризуючих особу засудженого ОСОБА_7 даних, що свідчать про виправлення останнього, оскільки за відомостями характеристики засудженого ОСОБА_7 , яка є актуальною за датою видачі, відсутні дані, які б негативно характеризували засудженого.
Доводи, викладенні в поданні, про те, що засуджений ОСОБА_7 під час іспитового строку зарекомендував себе з негативного боку, не підтверджені достатніми доказами.
З особової справи засудженого вбачається, ОСОБА_7 виконав обов`язки, покладені на нього вироком суду від 18 травня 2018 року, щодо повідомлення орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїзду за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (арк.ос.спр. 55-56, 59-61, 75). Про виконання зазначених обов"язків засудженим ОСОБА_7 також в судовому засіданні ствердив представник органу з питань пробації ОСОБА_5 . Вказані обставини, на переконання суду, вказують про виправлення засудженого ОСОБА_7 .
Крім цього, засуджений ОСОБА_7 має місце реєстрації та постійного проживання, де проживає разом з матір"ю, братами та сестрами (проживає в багатодітній сім"ї), за даними наявної документації на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, згідно з оцінкою ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, складеною органом пробації (визначення рівнів ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та криміногенних потреб правопорушника) засуджений характеризується низьким рівнем такого ризику (арк.ос.спр. 26, 27, 46, 67, 74).
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що даних, які беззаперечно свідчили б про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення матеріали провадження не містять, матеріали провадження не містять достатньо доказів, які прямо вказували б на стійке небажання засудженого ОСОБА_7 стати на шлях виправлення та виконувати покладені на нього обов`язки, викладені у поданні обставини, з урахуванням фактичних обставин, встановлених судом в ході розгляду подання, не є достатніми підставами для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та його направлення до місць позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що підтверджень беззаперечних свідчень про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення, матеріали провадження не містять, беручи до уваги особу ОСОБА_7 та відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про його небажання стати на шлях виправлення, враховуючи в тому числі, що іспитовий строк щодо засудженого ОСОБА_7 закінчився 18 травня 2020 року, суд приходить висновку, що подання фахівця другої категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2018 року, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.78 КК України, ст.ст.165, 166 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання фахівця другої категорії Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2018 року, - відмовити.

Матеріали особової справи №20 2018 р. відносно ОСОБА_7 повернути до Ужгородського РС №1 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області.

Суддя ОСОБА_1