КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2665/2022 Категорія: ст. 291 КПК України
Єдиний унікальний номер: 371/1135/20 Суддя у І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000023, внесеного до ЄРДР 5 серпня 2020 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Белоомут, російської федерації, громадянин України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 14 червня 2022 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 14 червня 2022 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 5 серпня 2020 року до ЄРДР за № 0000023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України повернуто Миронівському відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду від 14 червня 2022 року скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
Посилаючись на вимоги ст. ст. 314, 370, 291, 409, 412 КПК України, п. а ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правовий висновок Верховного Суду України, викладений у Постанові від 24 листопада 2016 року справа № 5-328кс 15, практику Європейського суду з прав людини у справах «Девеер проти Бельгії», «Маттоціа проти Італії», прокурор вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 з підстав невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, не врахував того, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 містить усі передбачені ст. 291 КПК України відомості, та у ньому чітко, послідовно, зрозумілою мовою щодо обвинуваченого викладено відомості про обвинуваченого, встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, правова кваліфікація дій обвинуваченого та формулювання обвинувачення.
Окрім того, прокурор зазначив, що під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту. Місцевий суд під час підготовчого судового засідання відповідно до ст. ст. 351, 353 КПК України розпочав допит обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлюючи обставини вчинення кримінального правопорушення, що суперечить вимогам Глави 27 КПК України. Окрім того, як акцентував увагу прокурор в апеляційній скарзі, суд першої інстанції, не з`ясувавши думки обвинуваченого, самостійно, з власної ініціативи, зробив висновок про неправильність формулювання обвинувачення.
Окремо прокурор звертає увагу на те, що, ухвалюючи рішення про повернення прокурору обвинувального акту з підстав неправильно сформульованого обвинувачення, суд першої інстанції позбавив прокурора можливості скористатись своїми правами, визначеними ст. ст. 338, 339 КПК України, щодо зміни обвинувачення в суді або висунення додаткового обвинувачення.

Про день, час та місце проведення апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 повідомлений належним чином у встановленому законом порядку (ас. 98-99), в судове засідання не з`явився, про причини неявки апеляційний суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від обвинуваченого не надходило. З урахуванням позиції прокурора, яка вважала за можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів доходить висновку про розгляд справи за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді,
- пояснення прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суд від 14 червня 2022 року незаконною, оскільки під час підготовчого судового засідання судом було з`ясовано фактичні обставини кримінального провадження, що суперечить стадії підготовчого судового засідання,
- дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що до Миронівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акту кримінальному провадженні № 0000023, внесеного до ЄРДР 5 серпня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України (ас. 1-19).

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 15 грудня 2020 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання (ас. 23-24).

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 14 червня 2022 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 5 серпня 2020 року до ЄРДР за № 0000023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України повернуто Миронівському відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
Суд першої інстанції, з посиланням на положення ст. ст. 9, 314, 110, 291, 338 КПК України, норми «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21 серпня 1998 року № 622, лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 223-1430/0/4-12 від 3 жовтня 2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», практику Європейського суду з прав людини у справі «Абрамян проти Росії», мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. ст. 291, 292 КПК України, оскільки суперечність у формулюванні обвинувачення перешкоджає призначенню справи до судового розгляду.
Так, місцевий суд вказав на те, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне поводження з вибуховими речовинами, переніс до місця свого проживання знайдену суміш вибухової речовини-тротилу та двохосновного нітроцелюлозного пороху, який відноситься до метальних вибухових речовин.
Однак, як наголосив у оскаржуваній ухвалі, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 існують положення, що суперечать одне одному, зокрема, щодо того, що саме порушив обвинувачений, придбавши та зберігаючи вибухові речовини без передбаченого законом дозволу: норми пунктів 2.1, 8.1, 8.9, 9.1 глави II Інструкції № 622, у яких йдеться про вогнепальну зброю, бойові припаси до неї, основні частин зброї, холодну зброю, пристрої, патронів до них, пневматичну зброю, чи норми глав 13-15 розділу III цієї ж Інструкції, у яких йдеться про придбання, зберігання вибухових матеріалів.
При цьому суд першої інстанції, посилаючись на вимоги ст. 338 КПК України, зазначив про те, що підставою для зміни прокурором обвинувачення є встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення, тоді як законодавець визначив обов`язком суду перевірку форми та змісту обвинувального акту на відповідність вимогам КПК України саме на стадії підготовчого судового засідання, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а тому місцевий суд дійшов висновку про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_6 прокурору для усунення виявлених недоліків (ас. 69-72).

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким рішенням місцевого суду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, і саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а згідно з п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України - дату та місце його складення та затвердження.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд послався на невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду, оскільки повернення обвинувального акту прокурору може мати місце лише за умови виявлення судом прямої невідповідності положень обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які перешкоджали суду призначенню обвинувального акта до судового розгляду. Проте порушень, які перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акта, колегією суддів не встановлено.

Так, зі змісту обвинувального акта щодо вбачається, що у ньому викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень з описом конкретних дій особи в тих межах, в яких слідчий, прокурор вважали їх встановленими, зазначена правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення закону і частину статті Закону про кримінальну відповідальність та окремо наведено формулювання обвинувачення, тобто, викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

Згідно з висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, аналіз ст. 291 КПК України свідчить про те, що закон вимагає, зокрема, обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення. Верховний Суд України, в своєму рішенні зазначив про те, що під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Разом з тим, повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав, зазначених в ухвалі, яка оскаржується, суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, наданих йому кримінальним процесуальним законом в стадії підготовчого засідання, оскільки вдався до оцінки змісту обвинувального акту щодо фактичних обставин кримінального правопорушення та висунутого обвинувачення.

При цьому, на переконання колегії суддів, приймаючи рішення за результатами підготовчого судового засідання, місцевий суд має виходити із положень ст. 22, ст. 26 КПК України щодо змагальності та диспозитивності кримінального провадження та положень ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, який проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 КПК України, відповідно до ст. 92 КПК України, покладається під час судового розгляду на прокурора.

Посилання суду на положення ст. 338 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суперечить положенням ст. 314 КПК України в частині повноважень суду на даній стадії, а, окрім того, зміна обсягу обвинувачення прокурором є правом прокурора саме на стадії судового розгляду кримінального провадження.

Таким чином під час апеляційного розгляду колегією суддів не було встановлено порушень вимог ст. 291 КПК України, допущених при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , які б перешкоджали суду першої інстанції призначити кримінальне провадження до судового розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість повернення обвинувального акта є слушними.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора, як обґрунтована, підлягає до задоволення, ухвала суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , - задовольнити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 14 червня 2022 року якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України повернуто Миронівському відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області, - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4