У Х В А Л А
Справа № 185/5880/21

Провадження № 1-кс/185/703/22

07 червня 2022 року м. Павлоград

Слідчий судя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах власника майна ФОП ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах власника майна ФОП ОСОБА_5 в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, звернулася з клопотанням про скасування арешту майна, який накладено ухвалою слідчого судді від 24 травня 2022 року, а саме на «тимчасову споруду, розташовану, на підставі паспорту прив`язки від 27.01.2021 №1/13-21, виданого на замовлення ФОП ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_1 , поблизу гуртожитку Павлоградського технікуму Національного гірничого університету на АДРЕСА_1 , загальною площею 90 м2 в групі із 3 шт.» та яка використовується відповідно до договору №24/17-21 від 07.07.2021 щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою для провадження підприємницької діяльності. Адвокат зазначає, що накладення арешту на майно в частині заборони користування та розпорядження (в частині заборони оренди) є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали клопотання, яким заявник обґрунтовує свої вимоги, заслухавши учасників розгляду, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, для збереження речових доказів.

Продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Ухвалою слідчого судді від 24 травня 2022 року в межах кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України було накладено арешт шляхом заборони на відчуження на: «тимчасову споруду, розташовану, на підставі паспорту прив`язки від 27.01.2021 №1/13-21, виданого на замовлення ФОП ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_1 , поблизу гуртожитку Павлоградського технікуму Національного гірничого університету на АДРЕСА_1 , загальною площею 90 м2 в групі із 3 шт.» та яка використовується відповідно до договору №24/17-21 від 07.07.2021 щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою для провадження підприємницької діяльності, шляхом заборони на відчуження, користування та розпорядження таким майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо під час розгляду.

Обмеження прав власника щодо належного йому майна можуть мати місце у зв`язку з тим, що відповідні речі містять відомості, які мають значення для кримінального провадження. Відповідні обмеження мають бути розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження. З урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні станом на час надання дозволу на проведення обшуку потреби досудового розслідування, можливо, виправдовували саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що застосування заборони на відчуження, розпорядження та користування майном, яке правомірно належить особі, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Як встановлено слідчим суддею, арешт на майно накладено за клопотанням належного суб`єкта. Також встановлено, що арешт на майно було накладено з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України - підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що ФОП ОСОБА_5 є реально існуючим суб`єктом підприємницької діяльності, котрий здійснює господарську діяльність, несе зобов`язання за укладеними договорами.

Підставою розміщення тимчасової споруди (далі ТС) поблизу гуртожитку Павлоградського технікуму Національного гірничого університету на АДРЕСА_1 є паспорт прив`язки трьох стаціонарних тимчасових споруд в групі із 3 шт. від 27.01.2021 №1/13-21, виданий ФОП ОСОБА_5 для здійснення підприємницької діяльності, виданий останньому у відповідності до положень наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.11.2011р. №244 "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності».

Зазначені обставини також підтверджуються наявними матеріалами клопотання в їх сукупності, які не суперечать один одному.

Нормами ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено дві взаємовиключні підстави скасування арешту майна слідчим суддею це необґрунтованість накладення арешту або якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Згідно з ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

В той же час незважаючи на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні № №0000052, розпочато ще 24 червня 2021 року, а заходи його забезпечення у вигляді арешту на вказане майно застосовано 24 травня 2022 року, органом досудового розслідування на даний час не здобуто будь яких фактичних даних про те, що ФОП ОСОБА_5 є особою щодо якої здійснюється провадження у вчиненні кримінального караного діяння, кваліфікація цього діяння відповідає фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування, та інших які б виправдовували доцільність застосування заходів забезпечення кримінального провадження в тому обсязі, якому їх було застосовано.

Арешт майна може бути скасовано ухвалою слідчого судді, якщо власник, володілець майна доведе, що в арешті майна відпала потреба.

Посилання прокурора на те, що по даному кримінальному провадженню була призначена судова експертиза слідчий суддя оцінює критично, оскільки будь-яких доказів цього слідчому судді прокурором під час розгляду клопотання не надано. Так само критично слідчий суддя ставиться до посилання прокурора на той факт, що органом досудового розслідування перевірялась документація на земельну ділянку, на якій розташована земельна споруда, оскільки після спливу майже одного року з початку досудового розслідування прокурор не володіє інформацією про правову належність та правовий режим земельної ділянки.

Слідчий суддя зазначає, що у кримінальному провадженні існує два види інтересів суспільні інтереси, на захист яких спрямована система кримінальної юстиції та особисті інтереси підозрюваного, обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, які мають бути гарантовано захищені від неправомірних посягань.

Забезпечення балансу цих інтересів, по суті, є одним з найважливіших завдань кримінального провадження. Так у ст. 2 КПК зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Досягнути такого балансу можна лише за умови існування і дотримання певних правил, визначених у законі, які в своїй сукупності створюють систему гарантій від порушення прав особи, що опинилась у сфері дії кримінального провадження.

В той же час слідчий суддя зазначає, що відповідно до ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Поряд із цим, прокурором, з урахуванням припису змагальності щодо розгляду клопотання,не надано слідчому судді доказів, які б спростовували обставини, наведені представником власника майна, щодо підстав для скасування арешту.

Враховуючи наведене та те, що господарську діяльність ФОП ОСОБА_5 у зв`язку із накладенням арешту в частині заборони користування та розпорядження (в частині заборони оренди), обмежено, що суттєво позначається на інтересах суб`єкта підприємницької діяльності та держави, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту в частині заборони користування та розпорядження (в частині заборони оренди) підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах власника майна ФОП ОСОБА_5 про скасування арешту майна - задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2022 року (справа № 185/5880/21, провадження № 1-кс/185/660/22) на «тимчасову споруду, розташовану, на підставі паспорту прив`язки від 27.01.2021 №1/13-21, виданого на замовлення ФОП ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_1 , поблизу гуртожитку Павлоградського технікуму Національного гірничого університету на АДРЕСА_1 , загальною площею 90 м2 в групі із 3 шт.» та яка використовується відповідно до договору №24/17-21 від 07.07.2021 щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою для провадження підприємницької діяльності, в частині заборони користування та розпорядження ( в частині заборони оренди) - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1