ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1630/22 Справа № 201/881/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000841,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2022 року задоволено клопотання прокурора задоволено та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до 15 липня 2022 року, з визначенням розміром застави.
Рішення суду обґрунтовано в судовому засіданні було доведено наявність ризиків, які було встановлено під час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які на даний час не змінились і не відпали, останній обвинувачується у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину, за яке передбачене максимальне покарання у виді шести років позбавлення волі, при цьому судовий розгляд кримінального провадження не розпочався, існують ризики у вигляді можливості вчинити обвинуваченим спроби переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, які ще не допитані в суді , а також вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів проти власності та на теперішній час стосовно обвинуваченого на розгляді в суді перебуває інший обвинувальний акт за ч. 3 ст. 185 КК України, беручи до уваги обставини, визначені у ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, який не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, прокурором не наведено доказів в підтвердження наявності ризиків та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Вважає, що в даному випадку немає обґрунтованої підозри та доказів, що підтверджують причетність ОСОБА_6 до даної кримінальної справи. Жоден з потерпілих не впізнав ОСОБА_6 , на відеозаписах не можливо розгледіти обличчя людини, яка вчиняє крадіжку.
Обвинувачений в судовому засіданні пояснював, що не намагався переховуватися від суду, за першим викликом прибував до правоохоронних органів. В провадженні Жовтневого районного суду наразі перебуває інше кримінальне проваджені за обвинуваченням ОСОБА_6 і останній постійно з`являється за викликом до суду та не допускає порушення процесуальних обов`язків.
Зазначає, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, працює офіційно, фактично проживає однією сім`єю з цивільною дружиною, має постійне місце реєстрації та проживання на території м. Дніпра.
Захисник звертає увагу суду на стан здоров`я обвинуваченого, який має ряд хронічних захворювань та потребує постійного лікарського нагляду.
Зазначає, що ОСОБА_6 особисто висловлює бажання брати участь у бойових діях з оборони територіальної цілісності України, а перебування його під вартою, у випадку обстрілу, бомбардування, інших небезпечних факторів, які є можливими під час воєнних дій, фактично порушує гарантії щодо права на життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється апеляційним судом за відсутності захисника та прокурора, який клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю до суду не направляли, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.
Під час апеляційного перегляду справи обвинувачений ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги захисника, просив їх задовольнити та обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку обвинуваченого, перевіривши надані матеріали та обговоривши скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги сторони захисту не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження № 0000841 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

17 травня 2022 року судом першої інстанції в судовому засіданні було розглянуто питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив факт того, що обставини, які стали підставою для взяття ОСОБА_6 під варту, на даний час не змінилися, ризики, які були встановлено під час обрання запобіжного заходу і під час вирішення питання про продовження його дії, не зменшились, не перестали існувати та мають місце, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, з огляду на тяжкість обвинувачення, зокрема за ч.3 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані судом, оскільки судовий розгляд ще не розпочато; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів проти власності та не теперішній час щодо нього на розгляді у суді перебуває інший обвинувальний акт за ч.3 ст. 185 КК України.

При цьому апеляційний суд, як і суд першої інстанції, вважає, що тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Таким чином, висновки суду, що встановлені при обранні запобіжного заходу обставини та ризики не зменшились, і запобігання їх настанню можливо виключно шляхом продовження тримання ОСОБА_6 під вартою, а тому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання своїх обов`язків обвинуваченим, з урахуванням також неможливості винесення вироку у справі до спливу терміну тримання під вартою, підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами та зроблені з належним дотриманням вимог процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого про незаконність та необґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд вважає безпідставними.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Твердження ж сторони захисту про недоведеність прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, спростовуються наведеним вище.

Доводи адвоката про необґрунтованість підозри та про непричетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу на даному етапі кримінального провадження та є його завданням на слідуючих стадіях.

Не є обґрунтованими і апеляційні доводи захисника про те, що обвинувачений виявив бажання приймати участь в бойових діях під час оборони територіальної цілісності України.

Колегія суддів зазначає, що Законом України Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо порядку скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або його зміни з інших підстав від 15 березня 2022 року № 2125-ІХ, встановлено порядок скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби, відповідно до якого обвинувачений має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу і за результатами розгляду клопотання обвинуваченого, прокурор має право звернутися до суду, який розглядає кримінальне провадження з клопотання про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Отже, будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000841 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4