Провадження № 11-кп/811/6/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 21 грудня 2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 21 грудня 2021 року кримінальне провадження № 0002350 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України провадженням закрито.
Звільнено обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_9 13333,33 грн. понесених витрат на правову допомогу.
На вказану ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 21 грудня 2021 року скасувати, кримінальне провадження № 0002350 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та невмотивованою, такою що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що у підготовчому судовому засіданні до суду надійшла заява потерпілого ОСОБА_9 згідно з якою, останній відмовляється від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні та просить суд закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 . Потерпілий в підготовчому судовому засіданні підтримав свою заяву, а обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти закриття кримінального провадження.
Вказує, що дану заяву потерпілий ОСОБА_9 суд формально задовільнив, провадження стосовно ОСОБА_6 закрив, однак вдався до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, а саме відмітив, що звільнив обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.
Наголошує, що звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, в оскаржуваній ухвалі суд відмічає, що оскільки провадження у справі закривається з нереабілітуючих підстав, з обвинуваченого слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 13 333, 33 грн.
Стверджує, що оскаржуване рішення є невмотивованим та таким, що прийняте судом незаконно, з порушенням вимог КПК України, виключно на підставі заяви потерпілого про відшкодування витрат на професійну правову допомогу.
Звертає увагу, що ст. 368 КПК України імперативно зазначено питання, що вирішуються судом при ухваленні вироку, в тому числі питання на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі. Разом з тим, у відповідності до ч.3 ст. 314 КПК України не передбачено прийняття в підготовчому судовому засіданні такого судового рішення як обвинувальний вирок. Також на цій стадії судового провадження не надано суду повноважень для належної перевірки та оцінки доказів, наданих сторонами кримінального провадження, в тому числі в підтвердження понесених процесуальних витрат.
На переконання апелянта, стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у випадку закриття кримінального провадження, в тому числі на стадії підготовчого провадження чинний КПК не регулює, а тому заяву потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу райони суд повинен був повернути потерпілому, або залишити без розгляду.
В судове засідання апеляційного суду потерпілий ОСОБА_9 та його представник адвокат ОСОБА_10 не прибули, натомість подали клопотання про розгляд апеляційної скарги без їхньої участі.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 про законність судового рішення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 статті 26 КПК України передбачено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, частиною першою статті 122 (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебувало кримінальне провадження № 0002350 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

У підготовчому судовому засіданні до суду першої інстанції поступила заява, в якій потерпілий зазначив, що він відмовляється від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення про обвинувачення ОСОБА_6 , просив справу провадженням закрити. Крім того до суду надійшла заява, в якій потерпілий просив стягнути з обвинуваченого понесені ним витрати на правову допомогу у межах даного провадження в сумі 13333,33 грн.

Дотримуючись вимог, передбачених статтями 284, 477 КПК, суд першої інстанції розглянув вищезазначене клопотання потерпілого ОСОБА_9 , обґрунтовано закрив кримінальне провадження № 0002350 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Поряд із цим, обґрунтованими є покликання в апеляційній скарзі захисника про те, що постановляючи ухвалу про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_9 від обвинувачення, суд першої інстанції у резолютивні частині ухвали безпідставно зазначив про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.
Крім цього, як вбачається із оскаржуваної ухвали, в такій зазначено, що оскільки провадження у справі закривається з нереабілітуючих підстав, з обвинуваченого слід стягнути витрати на правову допомогу.
У відповідності до ч. 4 ст. 26 КПК України відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. При цьому згода обвинуваченої особи на завершення кримінального провадження з цих підстав не передбачена і тому вона позбавлена права на доведення своєї невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що процесуальні витрати, а саме витрати на правову допомогу понесені потерпілим не можуть бути покладеними на ОСОБА_6 , оскільки потерпілий у справі приватного обвинувачення відмовився від обвинувачення, а суд у даному випадку був зобов`язаний закрити кримінальне провадження, що призвело до втрати ОСОБА_6 статусу обвинуваченого, а відтак і до втрати ОСОБА_9 статусу потерпілого.
Отже, враховуючи, що суд не ухвалив обвинувального вироку, а закрив кримінальне провадження в зв`язку у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення, колегія суддів вважає, що у суду не було правових підстав для стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат на правову допомогу.
Згідно ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити вирок або ухвалу без змін; 2) змінити вирок або ухвалу; 3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; 4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; 5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; 6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що виявлені істотні порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а саме покликання в оскаржуваній ухвалі у резолютивні частині ухвали про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, дає підстави суду апеляційної інстанції виправити допущену судом першої інстанції помилку та виключити з оскаржуваної ухвали зайві посилання.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Шевченківського районного суду м.Львова від 21 грудня 2021 року підлягає зміні, а саме слід виключити з резолютивної частини ухвали посилання на звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Таким чином, слід вважати правильним, «Закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України».
З огляду на наведене, ухвала місцевого суду щодо ОСОБА_11 підлягає зміні на підставі п.3 ч.1 ст.409 КПК України, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 21 грудня 2021 року відносно ОСОБА_6 , змінити.
Виключити з резолютивної частини ухвали посилання на звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Вважати правильним: «Закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України».
Відмовити у стягненні з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_9 13333,33 грн. понесених витрат на правову допомогу.
В іншій частині ухвалу суду залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий:

Судді: