печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0000618 від 17.12.2021 прокурора першого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000618 від 17.12.2021 прокурора першого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.
Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд клопотання просив проводити без виклику власника майна.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим просести судовий розгляд без участі представника володільця майна та без участі прокурора, та прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що слідчими Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000618 від 17.12.2021, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора.
В обґрунтування доводів клопотання прокурор вказує наступне.
Будучи прокурором прокуратури Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 визначений старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні № 000572 за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (справа №724/1011/17 від 07.10.2021), судовий розгляд у якому здійснюється суддею Новоселицького районного суду Чернівецької області ОСОБА_6 .

Захист законних прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні здійснює адвокат ОСОБА_7 , що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 292 від 29.01.2009 та договору про надання правової допомоги від 29.10.2021.

08.12.2021 прокурор Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_4 під час особистої зустрічі із адвокатом ОСОБА_7 повідомив останньому про можливість укладення у кримінальному провадженні угоди про визнання винуватості, зміст якої передбачав би звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, у випадку надання ОСОБА_4 неправомірної вигоди.

Під час подальших зустрічей та спілкування адвоката ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_4 14.12.2021, 15.12.2021 останній повідомив про необхідність надання йому та судді ОСОБА_6 неправомірної вигоди у розмірі 10 тис. доларів США за укладення та затвердження вказаної угоди, визначивши її як «десять крячків».

Так, 20.06.2022 приблизно о 14 год. 50 хв., ОСОБА_4 перебуваючи разом із адвокатом ОСОБА_7 , який здійснює захист законних прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 000572, знаходячись неподалік перетину АДРЕСА_1 , отримав від адвоката ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 3000 (трьох тисяч) доларів США.

Після отримання вказаної неправомірної вигоди 20.06.2022 приблизно о 15 год. 23 хв. ОСОБА_4 було затримано.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у висловленні службовою особою, яка займає відповідальне становище, прохання надати неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища та одержання неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

20.06.2022, о 15 год. 23 хв., прокурором першого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000618 в порядку ст. 208 КПК України, біля рогу будинку АДРЕСА_2 затримано прокурора Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченогоч. 3 ст. 368 КК України.

Одночасно з цим, встановлено, що предмет неправомірної вигоди ОСОБА_4 після його отримання невідкладно реалізував у обмінному пункті валют за адресою: АДРЕСА_3 та набув грошові кошти у іншій валюті.

В подальшому, під час досудового розслідування встановлено, що за у автомобілі LEXUS RX 350 з державним номерним знаком «CE3100CT», зберігаються речі і документи, тобто майно, яке має значення для повного, всебічного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, зокрема і кошти, які були отримані ОСОБА_4 у пункті обміну валют.

20.06.2022 прокурором першого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 повідомлено про підозру ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України .

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 368 КК України, у разі засудження ОСОБА_4 за вчинення вказаного кримінального правопорушення, останньому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Одночасно з цим, в ході обшуку 20.06.2022 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вилучено автомобіль BMWX5 (VIN5UXKS4C57E0J95375) з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », що на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_4 .

20.06.2022 постановою прокурора вказаний автомобіль визначено речовим доказом.

Прокурор вказує, що за таких обставин виникає необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 обмеживши його право розпорядження та користування вказаним автомобілем.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначене майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

20.06.2022 постановою прокурора вказаний автомобіль визначено речовим доказом.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

20.06.2022 прокурором першого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 повідомлено про підозру ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України

Згідно ч. 1 ст. 59 КК України конфіскація майна це покарання, що полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, є власністю засудженого, якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена у випадках, спеціально передбачених в особливій частині цього Кодексу.
Положення ч. 3 ст. 368 КК України передбачають покарання у разі визнання особи винуватою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.
Прокурором наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: з метою збереження речових доказів та забезпечення можливої конфіскації як виду покарання.
Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від його застосування слідчим суддею не встановлено.
За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль BMW X5 (VIN НОМЕР_2 ), сірого кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », що на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , з метою збереження речових доказів та забезпечення можливої конфіскації як виду покарання.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1