ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.10.2022 Справа №607/18874/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м.Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001396 від 09 червня 2020 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, громадянина України, неодруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В:
08 червня 2020 року, о 21 годині у обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебуваючи на сходовій клітці в приміщенні під`їзду, біля дверей квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли під час конфлікту із ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій умисел, 08 червня 2020 року, о 21 год, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на сходовій клітці в приміщенні під`їзду, біля дверей квартири АДРЕСА_2 , в ході вищевказаного конфлікту, з метою спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком правої руки і ділянку голови, біля вуха зліва, а потім ще один удар кулаком правої руки в ділянку щелепи ОСОБА_6 з лівої сторони. Після цього ОСОБА_3 штовхнув потерпілого в спину, в результаті чого останній впав на підлогу колінами.
У результаті дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 завдано фізичного болю та спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців передньої та задньої лівої вушної раковини, крововилив облямівки і садно слизової оболонки нижньої губи зліва, які згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995) відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку не визнав, пояснив, що ввечері 08.06.2020 р., перебуваючи на вулиці після сварки із цивільною дружиною ОСОБА_7 , у нього виник конфлікт із потерпілим ОСОБА_6 , який перебував на своєму балконі. Суперечка із потерпілим тривала біля 15 хвилин, після чого приїхала поліція. Стверджує, що будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому не заподіював.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні даного кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, його винуватість доводиться показаннями потерпілого, свідків та наданими стороною обвинувачення письмовими доказами, які були предметом розгляду, досліджені та проаналізовані в судовому засіданні.
Зокрема, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 08 червня 2020 року близько 21 год., перебуваючи вдома, почув шум у вхідних дверей та стукіт. Відчинивши двері він побачив дочку з внучкою, які забігли в квартиру, а за ними слідом рухався ОСОБА_3 . Останній наніс йому один удар кулаком правої руки в ліве вухо, а другий удар в нижню щелепу, від чого він впав на коліна. Після цього він викликав поліцію.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що 08.06.2020 року біля 21 год., перебуваючи вдома, почула стукіт у двері квартири. ЇЇ чоловік ОСОБА_7 пішов відчиняти двері. Почувши шум, вона вийшла у коридор та побачила, як обвинувачений ОСОБА_3 наносив удар її чоловіку кулаком правої руки в голову, від чого останній впав на підлогу. Після того, як вони зачинили двері квартири, ОСОБА_3 продовжував стукати у них. Вийшовши на вулицю, останній кричав до них та пошкодив їхній транспортний засіб. Внаслідок ударів, заподіяних ОСОБА_3 її чоловіку ОСОБА_6 , зафіксовано синець на лівому вусі та обличчі;
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що 08.06.2020 року прямуючи ввечері додому, біля під`їзду почув крики та побачив свого друга обвинуваченого ОСОБА_3 , який сварився із чоловіком, що перебував на балконі другого поверху. Дистанція між балконом та ним була біля 50 метрів, тілесних ушкоджень на чоловіку він не бачив.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що у червні 2020 року ввечері близько 21 год. в дворі будинку чув гучну сварку між трьома людьми на балконі квартири та ОСОБА_3 , який перебував на вулиці. Дистанція між балконом та ним була біля 30 метрів, потерпілого бачив лише до пояса, тілесних ушкоджень у нього не спостерігав, чув лише крики та образи.
Разом з цим, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтверджується письмовими доказами зібраними в ході досудового розслідування, що були досліджені в ході судового розгляду, а саме:
- заявою потерпілого ОСОБА_6 від 09.06.2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_6 повідомив про те, що ОСОБА_3 08.09.2020 року переслідував його дочку та внучку, а також в під`їзді біля його квартири за адресою: АДРЕСА_3 , наніс йому тілесні ушкодження;
- висновком експерта №499 від 09.06.2020 р. 19.06.2020 р. згідно якого вбачається, що при судово медичній експертизі у ОСОБА_6 виявлені синці на передній та задній поверхнях лівої вушної раковини, крововилив червоної облямівки і садно слизової оболонки нижньої губи зліва, садна ділянки правого колінного суглоба із забиттям м`яких тканин. Вид і морфологічні властивості виявлених у ОСОБА_6 ушкоджень свідчать про їх утворення від дії тупих предметів близько за добу до його експертного обстеження, не виключено в термін ( 08.06.2020 р.). Зважаючи на характер та розташування відмічених у ОСОБА_6 ушкоджень, утворення їх за повідомлених ним при судово медичній експертизі обставин, не виключається. За ступенем тяжкості виявлені у ОСОБА_6 синці та садна належать до легких тілесних ушкоджень п.2.3.5 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.09.2020 р., згідно якого у присутності понятих та статиста, потерпілий ОСОБА_6 показав яким чином та за яких обставин 08.06.2020 р. біля 21 год. 00 хв. в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , обвинувачений ОСОБА_3 наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку голови біля вуха зліва, а потім ще один удар кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи з лівої сторони в результаті чого він похитнувся втратив рівновагу та вдарився правим плечем об полотно дверей. Від цих ударів впав колінами на бетонне покриття підлоги, а коли хотів піднятися, то ОСОБА_3 штовхнув його і він впав на підлогу на карачки;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.09.2020 р. згідно якого у присутності понятих та статиста, свідок ОСОБА_7 показала яким чином та за яких обставин 08.06.2020 р. біля 21 год. 00 хв. в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , обвинувачений ОСОБА_3 наніс її чоловіку ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в ділянку голови в районі вуха з ліва, а потім ще один удар кулаком правої руки в ділянку рота з лівої сторони в результаті чого її чоловік вдарився об двері та впав колінами на бетонне покриття підлоги, а коли хотів піднятися то ОСОБА_3 штовхнув її чоловіка і він ще раз впав на підлогу на карачки;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.09.2020 р. згідно якого у присутності понятих та статиста, свідок ОСОБА_10 показала яким чином та за яких обставин 08.06.2020 р. біля 21 год. 00 хв. в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , обвинувачений ОСОБА_3 наніс її батькові ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в ділянку голови зліва в область вуха, а потім ще один удар кулаком правої руки в ділянку губ з лівої сторони в результаті чого батько вдарився об вхідні двері та впав колінами на бетонне покриття підлоги, а коли хотів піднятися то ОСОБА_3 штовхнув її батька і він ще раз впав на підлогу двома колінами та руками;
При цьому судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не вчиняв будь-яких неправомірних дій щодо потерпілого ОСОБА_6 та тілесних ушкоджень йому не спричиняв, оскільки вони повністю спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та висновком експерта.
Показання потерпілого та свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 під час судового слідства були послідовними та незмінними такими, що повністю узгоджуються між собою та іншими належними та допустимими доказами зібраними та оголошеними в судовому засіданні. Причин оговорити обвинуваченого з їхньої сторони суд не вбачає.
Натомість показання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає такими, які направлені на введення суду в оману з метою уникнення ним кримінальної відповідальності за вчинене.
Щодо клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів зібраних в ході досудового розслідування кримінального провадження під процесуальним керівництвом за участі прокурорів за участі прокурорів Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 недопустимими, суд вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Як вбачається з клопотання, першим заступником керівника Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_13 згідно постанови від 09.06.2020 призначено групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, а саме прокурорів Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , однак вказано інший номер провадження. Також, у вказаній постанові зазначено щодо звернення ОСОБА_6 08.06.2020 близько 21.00 год. однак таке зареєстроване 09.06.2020 під № 90030. Окрім цього, постанова про визначення органу проведення досудового розслідування прийнята 10.07.2020, хоча постанова про визначення групи слідчих прийнята ще 12.06.2020. Захисник вважає, що слідчий не мав повноважень приймати рішення 09.06.2020 про призначення судової медичної експертизи, оскільки не входив до складу групи слідчих, а тому ставить під сумнів допустимість доказу висновку експерта судової медичної експертизи від 19.06.2020 № 499.

Судом встановлено, що згідно витягу № 0001396 від 09 червня 2020 року до ЄРДР внесено відомості за заявою потерпілого ОСОБА_6 від 08.09.2020 про вчинення кримінального правопорушення зареєстровано в ІТС «інформаційний портал Національної поліції України» журналі єдиного обліку ТВП ГУНП в Тернопільській області за № 19030. Суд звертає увагу захисника на помилкове зазначення у клопотанні номеру реєстрації 90030.
Також, суд вважає, що вимоги ст. 214 КПК України не порушено. Зокрема відповідно до ч. 1 вказаної статті слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення зобов`язаний внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно наведеного Витягу, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань було здійснено 09.06.2020 о 10.28 год. слідчим ОСОБА_14 та було прийнято рішення про призначення проведення судової-медичної експертизи в межах своїх процесуальних повноважень, що виключає сумнів у допустимості вказаного висновку експерта, як доказу винуватості обвинуваченого.

Окрім цього, заступником начальника СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_15 , відповідно до своїх повноважень, було прийнято рішення про призначення групи слідчих 12.06.2020, з огляду на необхідність в даному кримінальному провадженні, як керівником органу досудового розслідування (ст.39 КПК України).

Щодо постанови першого заступника керівника місцевої прокуратури ОСОБА_16 від 09.06.2020, то у мотивувальній частині постанови про визначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні зазначено фабулу кримінального правопорушення, факт звернення з заявою потерпілого ОСОБА_6 та внесення відомостей до ЄРДР № 0001396 від 09 червня 2020 року за ознаками ч.1 ст.125 КК України, однак допущено описку у резолютивній частині. Проте, суд вважає, що в даному випадку вказана описка є технічною, допущена помилково та не впливала на суть винесеного рішення прокурором, процесуальних порушень чи порушень прав учасників кримінального провадження допущено не було. Групою прокурорів було здійснено свої повноваження відповідно до вимог КПК України.

Окрім цього, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII було внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінально процесуального законодавства України, які набрали чинності 01.07.2020.

Кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України вчинено ОСОБА_3 08.06.2020. відповідно до ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок, тому підлягає розслідуванню органом дізнання відповідно до вимог Глави 25 КПК України. Підозра станом на 01.07.2020 ОСОБА_3 не оголошувалась.

Згідно із змінами до Прикінцевих та перехідних положень Кримінально процесуального кодексу України вирішено установити, що з дня набрання чинності вищевказаним Законом: 1) у кримінальних провадженнях про злочини, визначені як кримінальні проступки, в яких до дня набрання чинності цим Законом особам не повідомлено про підозру у вчиненні злочину, подальше досудове розслідування здійснюється в порядку, встановленому главою 25 Кримінального процесуального кодексу України. Такі провадження протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом передаються від органів досудового слідства прокуророві для визначення органу, який буде здійснювати подальше досудове розслідування у формі дізнання;
Таким чином, в межах наведених змін до законодавства України, дане кримінальне провадження і було передано прокуророві для прийняття рішення про визначення органу досудового розслідування. Прокурором ОСОБА_17 10.07.2020 винесено постанову про визначення органу проведення подальшого розслідування кримінального провадження -органу дізнання.
Щодо твердження сторони захисту про те, що досліджені у судовому засіданні докази є недопустимими, то суд при оцінці даних доказів бере до уваги те, що вказані всі слідчі (розшукові) дії, проведені під час досудового розслідування з дотриманням положень ст. 223, 300 КПК України.
Крім того, відповідно до положень ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи практику ЄСПЛ, суд дійшов до переконання, що в цілому спосіб отримання доказів у даному кримінальному провадженні був справедливим, а відтак, оцінюючи вище перелічені докази, як кожний окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність вказаних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними, допустимими та кладе в основу обвинувального вироку.
Позицію сторони захисту щодо невизнання своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд розцінює як бажання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за діяння, яке йому інкримінуються.
Аналізуючи дослідженні докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, а тому кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд не вбачає.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням наведеного суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами, призначення покарання у виді громадських робіт на строк визначений в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.125 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1