КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №758/5351/22 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3282/2022
Категорія ч. 1 ст. 309 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року у кримінальному провадженні №0000222 стосовно обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Подільського районного суду міста Києвавід 13 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено їй покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та на підставі ст.76 КК України на неї покладено обов`язки, передбачені п.1 та п. 2 ч.1 цієї статті.
Судом також вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Суд визнав доведеним, що 17.06.2022 приблизно о 16 год 00 хв ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Глушкова, 6, на асфальті побачила та підібрала фрагмент блістерної упаковки, при візуальному огляді якої виявила, що всередині знаходиться 1 таблетка білого кольору, а саме наркотичний засіб метадон (фенадон). У цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання вищезазначеного наркотичного засобу для особистого вживання без мети збуту.
Діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання наркотичного засобу метадону (фенадону), ОСОБА_7 вказаний фрагмент блістерної упаковки із вмістом 1 таблетки білого кольору, а саме наркотичний засіб метадон (фенадон), помістила до центрального відділення нагрудної сумки, яку на той час тримала при собі, чим незаконно придбала та розпочала незаконно зберігати для особистого вживання без мети збуту.
Продовжуючи свої злочинні дії, 17.06.2022 ОСОБА_7 , незаконно зберігаючи при собі наркотичний засіб метадон (фенадон), пішки попрямувала на вхід до станції метро «Теремки» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де у подальшому приблизно о 17 год 00 хв, перебуваючи у вестибюлі зазначеної станції метро була зупинена працівником поліції та на запитання щодо наявності при собі речей та предметів, обіг яких обмежений або заборонений законом, повідомила, що в центральному відділенні нагрудної сумки, яку вона тримає при собі, знаходиться наркотичний засіб метадон (фенадон), який вона за вищевикладених обставин незаконно придбала та зберігала при собі для особистого вживання без мети збуту.
Далі ОСОБА_7 була запрошена до кімнати поліції, де у присутності двох понятих, в ході огляду місця події дістала з центрального відділення нагрудної сумки, яку на той час тримала при собі та надала з метою вилучення фрагмент блістерної упаковки із вмістом 1 таблетки білого кольору.
Згідно з висновком експерта СЕ-19/111-22/21956-НЗПРАП від 04.07.2022, вилучена 17.06.2022 у ОСОБА_7 на станції метро «Теремки» КП «Київський метрополітен» у м. Києві та надана на дослідження 1 таблетка білого кольору є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) становить 0,022 г. Метадон, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» (зі змінами), Список № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» «Таблиці 2», є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, просить вирок Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень.

Прокурор не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої, але, не погоджуючись з вироком в частині покарання, звертає увагу на те, що з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачена має на утриманні двох дітей, які на момент ухвалення вироку не досягли чотирнадцятирічного віку, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому виходячи з вимог ч. 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі до неї не може бути застосовано.

За позицією прокурора вимогам ст. 65 КК України буде відповідати призначення винній найменш тяжкого виду покарання - штрафу в найменшому розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 309 КК України.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченої, яка не заперечувала щодо апеляційних вимог, але з огляду на майновий стан просила призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку у спрощеному порядку колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченої, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в частині покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України за вчинення цього кримінального проступку передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Як убачається зі змісту вироку, вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд першої інстанції врахував особливості та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення; взяв до уваги відомості про особу винної, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за відсутності обставин, які обтяжують покарання, визнав обставиною, яка його пом`якшують - щире каяття.

Зваживши такі обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді обмеження волі, а також вважав можливим застосувати положення ст. 75 КК України до такого покарання.

Між тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 має двох дітей на утриманні, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , віком до 14 років, що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії НОМЕР_1 та Серії НОМЕР_2 .

Отже суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, не виконав вимог ч. 3 ст. 61 КК України, відповідно до яких покарання у виді обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, про що вірно зазначає в апеляційній скарзі прокурор.

Що стосується в цілому апеляційного прохання про скасування вироку в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку з призначенням ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, то колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 07 грудня 2021 року у справі № 617/775/20 (провадження № 13-110кс21), за змістом якої зміна за результатами розгляду апеляційної, касаційної скарги покарання у виді позбавлення чи обмеження волі, від відбування якого особу було звільнено з випробуванням на підставі ст. 75 КК на штраф не є погіршенням правового становища обвинуваченого, засудженого. Призначення апеляційним судом покарання у виді штрафу замість призначеного судом першої інстанції покарання у виді обмеження чи позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК не є: «застосуванням більш суворого покарання» в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК; «неправильним звільненням від відбування покарання» в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК; «іншим погіршенням становища обвинуваченого» в розумінні ч. 2 ст. 404 і ч. 1 ст. 421 цього Кодексу, у зв`язку із чим задоволення відповідних апеляційних вимог сторони захисту з огляду на приписи ст. 420 КПК не вимагає скасування у відповідній частині вироку суду першої інстанції і постановлення нового вироку. Таке рішення суд апеляційної інстанції постановляє у формі ухвали.

За наведених вище обставин, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції на підставі ст. 409 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність підлягає зміні в частині покарання, а з огляду на апеляційне прохання прокурора та вимоги ст. 421 КПК України ОСОБА_7 необхідно змінити вид призначеного покарання з обмеження волі на штраф у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 309 КК України.

Крім того, враховуючи майновий стан обвинуваченої, яка на даний час не має постійного джерела доходів, колегія суддів на підставі ч. 4 ст. 53 КК України приймає рішення про розстрочку виплати штрафу рівними частинами строком на один рік.

Таким чином апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Покарання, призначене ОСОБА_7 цим вироком у виді обмеження волі на строк 2 роки із звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України замінити на штраф у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити сплату штрафу на дванадцять місяців шляхом щомісячного внесення ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 1 416 грн 67 коп (одна тисяча чотириста шістнадцять гривень шістдесят сім копійок), починаючи з дати набрання вироком законної сили.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

____________________ ______________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4