ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/539/22 Справа № 803/15/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
підозрюваного (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою прокурора Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 березня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 України,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 березня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_5 , щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, до 23 травня 2022 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що 24.03.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, і ця підозра обгрунтовується наявними у матеріалах справи доказами, а саме витягом з ЄРДР №0000096 від 23.03.2022 року, протоколами допиту свідків, висновком експерта, протоколом обшуку тощо.
Також слідчий суддя визнав доведеним ризик, передбачений п.5 ст.177 КПК України, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, підозрюваний постійних засобів для існування не має, офіційно не працює, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого з корисливих спонукань, а відтак, може продовжити свою злочинну діяльність з метою отримання засобів до існування.
Разом з тим, слідчий суддя зазначив про недоведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки в матеріалах клопотання відносно ОСОБА_7 відсутні жодні належні докази ухилення його від досудового слідства, а що стосується кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ч.1,2 ст. 307, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, на яке посилається слідчий та яке знаходиться в Орджонікідзевському міському суді Дніпропетровської області, то в ньому також відсутні жодні докази ухилення ОСОБА_7 від суду. Не визнав суд доведеним і ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки слідчим та прокурором не він необгрунтований, і доказів на його підтвердження не надано.
Крім того, слідчий суддя вказав на те, що посилання слідчого на неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, є необгрунтованим, та дійшов висновку, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, до того ж, з урахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, де проживає з матір`ю, яка потребує постійного піклування, зможе запобігти встановленому та доведеному у судовому засіданні ризику, передбаченому п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, що, у свою чергу, унеможливить вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень та зможе забезпечити належну поведінку останнього.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 березня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ ВП № 2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_7 ніде не працює, не навчається, неповнолітніх дітей на утриманні не має, осіб, які б перебували на його утриманні також не має, інших будь-яких соціальних чинників, які б стримували його у місті Покров Дніпропетровської області не має, за місцем мешкання, характеризується негативно.
Також прокурор зазначає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, і він в повній мірі розуміє невідворотність покарання, а тому є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від органу досудового розслідування та суду, а також уникнення покарання за тяжкий злочин він може вчинити дії пов`язані з переховуванням від органу досудового розслідування або суду.
Про схильність підозрюваного до неправомірної поведінки та наявність ризику вчиняти кримінальні правопорушення, на думку прокурора, може свідчити факт перебування на розгляді Орджонікідзевського міського суду кримінального провадження №0003198 за обвинуваченням ОСОБА_7 в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 307, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.
Крім того, як вказує апелянт, свідками у вказаному кримінальному правопорушенні є мешканці м. Покров Дніпропетровської області. Досудове розслідування розпочате 23.03.2022 року, слідчі дії проводяться, встановлюються свідки, об`єктивні покази яких мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Такими свідками можуть бути, зокрема мешканці житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , в якому ОСОБА_9 , та якімогли бути свідками незаконного збуту наркотичних засобів з помешкан, в якому мешкав підозрюваний. Вказані свідки слідчим ще не допитані, та враховуючи, що останні побоюються за своє життя від незаконних дій ОСОБА_7 , не виключається наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_7 буде незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. а тому ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав за викладених у ній підстав та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді стосовно доведеності стороною обвинувачення підтвердження ризику щодо можливості підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, підозрюваний постійних засобів для існування не має, офіційно не працює, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого з корисливих спонукань, а відтак, може продовжити свою злочинну діяльність з метою отримання засобів до існування, до того ж, в Орджонікідзевському міському суді Дніпропетровської області вже знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.1,2 ст. 307, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, на що є посилання в поданому клопотанні.
Разом з цим, слідчий суддя визнав недоведеним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки в матеріалах клопотання відносно ОСОБА_7 відсутні жодні належні докази ухилення його від досудового слідства. Не визнав суд доведеним і ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки слідчим та прокурором доказів на його підтвердження не надано.
Колегія суддів цілком погоджується з висновком слідчого судді стосовно доведеності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, втім недостатньої його вагомості для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 саме цього виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останнього ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.
Апеляційний суд зауважує, що сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно зі ст.178 КПК України та особу підозрюваного. Ці обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, в сукупності дають достатні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього. При цьому апеляційним судом приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявного щодо ОСОБА_7 ризику, а тому апеляційні вимоги прокурора стосовно необхідності застосування щодо останнього виключно найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є в даному випадку необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
За викладених обставин колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 березня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3