№ 207/367/22
№ 1-кп/207/219/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000008 від 06.01.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч, Луганської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, маючого на утриманні неповнолітнього сина: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.05.2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч Луганської області, офіційно не працюючого, ІПН - НОМЕР_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , зобов`язаний виплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН - НОМЕР_2 , зареєстрованої у АДРЕСА_3 , на утримання сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 11 квітня 2017 року до повноліття.
Однак, ОСОБА_4 знаючи про свої обов`язки, покладені на нього судом, допустив заборгованість по аліментах на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, згідно з розрахунком Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське від 24.01.2022 року, заборгованість ОСОБА_4 з виплати аліментів за період часу з 11.04.2017 рік по 24.01.2022 рік складає 110 564,70 грн..
ОСОБА_4 , знаючи про наявність вище вказаного рішення суду та будучи
ознайомленим із його змістом, розуміючи про необхідність сплати аліментів на утримання
дитини, всупереч вимогам ст.ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України та ст.ст. 8, 11 Закону України «Про
охорону дитинства», маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням
суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, будучи фізично здоровою та працездатною
особою, незважаючи на попередження державного виконавця, починаючи з 01.07.2019 року
жодних дій, спрямованих на виконання рішення Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська від 08.05.2017 року не вжив, заходів до пошуку роботи та працевлаштування не здійснював, доходи від тимчасових заробітків їх не декларував, про
суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, в повному обсязі
гроші на утримання дитини (аліменти) не сплачував, участі у вихованні сина ОСОБА_7
не приймав, будь-якої іншої допомоги своїй дитині не надавав.
Незважаючи на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від
08.05.2017 року, ОСОБА_4 умисно допустив заборгованість з виплати аліментів на утримання
дитини: неповнолітнього сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
за період часу з 11.04.2017 року по 24.01.2022 рік включно, що в твердій грошовій формі складає
110 564,70 грн., і його дії, відповідно до ч.1 ст.164 КК України, кваліфікуються, як злісне
ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) та
призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно
складають суму виплат за три місяці відповідних платежів, тобто суму більше ніж 10 138,50
грн..
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину за викладених обставин визнав вину повністю та пояснив, що має неповнолітнього сина. На його утримання за рішенням суду зобов`язаний сплачувати аліменти на користь матері у розмірі ј частини усіх видів доходів. У зв`язку з відсутністю роботи не мав можливості сплачувати аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість. В теперішній час також не працює, і досі не сплачує аліменти на утримання сина. Максимально намагається влаштуватись на роботу, але у зв`язку із воєнним становищем в країні, пошуки безрезультатні. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується сукупністю інших доказів по справі, а саме:

Показами потерпілої ОСОБА_6 , яка у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений за рішенням суду зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини усіх видів доходів. Але він аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку ОСОБА_4 до теперішнього часу не сплатив. Зазначила, що їй самостійно важко матеріально утримувати дитину. Не наполягає на суворому покаранні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:
- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення (а.с.1);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.01.2022 року від ОСОБА_6 (а.с.7);
- копією виконавчого листа від 08.05.2017р. з якого вбачається стягнення з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дитини ОСОБА_7 в розмірі ј частини з всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.14);

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.18);
- копією рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл.. №207/848/17, згідно якого з ОСОБА_4 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 , щомісячно до повноліття дитини (а.с.21);

- довідкою Південного ВДВС про розрахунок заборгованості по аліментам за період з 11.04.2017 року по 24.01.2022 року (а.с. 39).

Оцінюючи докази у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому провадженні доведена повністю у встановленому судом обсязі, а вчиненні ним злочинні дії правильно кваліфіковані як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Те, що згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що вчинений ОСОБА_4 злочин, відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який за останнім місцем роботи характеризується задовільно, за місцем проживання характеризується задовільно, скарг на нього не надходило, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога і лікаря психіатра не перебуває. Суд також враховує відношення ОСОБА_4 до вчиненого ним злочину, а саме його щире каяття.
Згідно досудової доповіді від 21.03.2022 року Південний районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області зазначає, що ймовірність вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення є середній рівень та низький рівень ймовірної небезпеки для суспільства. На його думку можливе виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, з обранням міри покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.164 КК України. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Судові витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує згідно до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 01 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 01 (один) рік.

На підставі п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1