№ 336/6236/21
н/п 1-кп/336/312/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2022 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі помічника судді, який виконує повноваження секретаря судового засідання, ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В :
На розгляді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 травня 2022 року включно.
Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які були підставою для його обрання, продовжують існувати.
Обвинувачений заперечував проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на наявність у нього родини, оголошення в країні воєнного стану, вважав за можливе обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник також заперечив проти тримання під вартою обвинуваченого, вважав за достатнє застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю. Посилався при цьому на наявність у обвинуваченого частки у праві власності на будинок, де він мешкає разом із матір`ю та братом, проходження служби у ЗСУ на час затримання, однак доказів на підтвердження свої аргументів не надав.
Суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є доцільним, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, переліченим у вказаній статті.
При продовженні строку дії запобіжного заходу мають бути встановлені достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор, чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
При вирішенні питання продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни під час судового розгляду, на переконання суду, оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.
Таким чином, на стадії судового розгляду підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
Як вбачається із змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2021, слідчий суддя визнав доведеними наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 4 ст. 187 КК України, а також існування ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, вчинення іншого кримінальне правопорушення.
З огляду на стадію кримінального провадження, суд не може давати власну оцінку обґрунтованості підозри чи вагомості доказів, а тому, оцінуючи клопотання прокурора, бере лише до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку судом, встановленим законом (слідчим суддею на стадії досудового розслідування) були зроблені відповідні висновки щодо наявності обґрунтованої підозри та вагомості доказів, достатніх для обрання запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.
Оцінюючи доводи прокурора щодо наявності ризиків, суд вважає, що оскільки свідки ще не допитані перед судом, раніше встановлений ризик незаконного тиску на вказаних осіб продовжує існувати, й запобігти вказаному ризику на даній стадії кримінального провадження можливо лише шляхом тримання обвинуваченого під вартою.
Суворість можливого покарання не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Відтак продовжує існувати ризик переховування від суду наразі він не тільки не зменшився до такого рівня, щоб було можливе застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, але, враховуючи оголошення воєнного стану та безпосередню близькість ворога від м. Запоріжжя, суттєво збільшився.
Суд враховує, що захисник та обвинувачений просили змінити останньому запобіжний захід на більш м`який, однак суду не надали будь-яких посилань чи доказів зменшення тих ризиків, які були підставою для його обрання. Між тим слідчий суддя при обранні запобіжного заходу та неодноразово суд при продовженні запобіжного заходу надавали оцінку наявності у ОСОБА_6 соціальних і родинних зв`язків, постійного місця проживання, проходження військової служби приблизно з 03.05.2021 по 18.05.2021 (зі слів обвинуваченого в судовому засіданні 04.10.2021), тобто близько двох тижнів, однак приходили до висновку, що вказані обставини не є настільки впливовими на поведінку особи, що могли би запобігти ризику переховування та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .
Крім того, військова агресія проти України суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях, що робить неможливим здійснення органами Національної поліції України контролю за поведінкою обвинуваченого у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як-то передбачено ч. 5 ст. 181 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 395, главою 18 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто по 18 червня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3