Справа № 1-кп/593/4/2022
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2022 р.Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Бережанського районного суду Тернопільської області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208 відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . Клопотання обґрунтовано тим, що 05 вересня 2014 року близько 09 годин 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні стерилізаційного кабінету Козівської ЦРКЛ, що за адресою: вул. Зелена, 19, смт. Козова Козівського району Тернопільської області, усвідомлюючи те, що присутні ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 розуміють протиправний характер його дій, з корисливим мотивом, умисно відкрито заволодів речами останньої, а саме: бувшим у користуванні технічно справним мобільним телефоном марки «Fly» моделі «TS91» вартістю 150 грн., із сім картками оператора «Київстар» вартістю 10 грн., з залишком грошових коштів на рахунку 20 грн., і оператора «Life» вартістю 10 грн., з залишком грошових коштів у сумі 18 грн. та картою пам`яті «Micro sd 2GB», яка не становить матеріальної цінності для потерпілої.
Надалі ОСОБА_4 з корисливою метою наживи, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 , за зазначених вище обставинах, заволодів бувшою у користуванні жіночою сумочкою бордового кольору вартістю 148 грн. 50 коп., в якій знаходились: бувший у користуванні чохол від мобільного телефону марки «SONY ERICSSON WALKMAN» вартістю 80 грн. 10 коп.; бувший у користуванні зарядний пристрій марки «Fly» моделі «ТА7301» вартістю 23 грн. 75 коп.; бувший у користуванні гаманець чорного кольору вартістю 105 грн. з грошовими коштами у сумі 713 грн. 60 копійок та банківською карточкою «Приватбанку» з залишком грошових коштів на рахунку 680 грн. Крім цього, у сумці ОСОБА_6 знаходились речі, які матеріальної цінності для останньої не становлять, а саме: три в`язки ключів в загальній кількості 19 ключів, блиск для губ ніжно рожевого кольору, губна помада «AVON», жіноча пилочка для нігтів, очищаючі вологі салфетки в кількості 2 пачки, молитовник, поліетиленовий пакет з таблетками, образок, дзеркальце, оранжева обкладинка.
В подальшому ОСОБА_6 , спробувала припинити протиправні дії ОСОБА_4 , спрямовані на заволодіння її особистими речами, підійшла до останнього та висловила вимогу до ОСОБА_4 повернути їй речі. Однак ОСОБА_4 , не отримавши в цей час реальної можливості розпоряджатися та користуватися майном ОСОБА_6 , з метою отримання такої можливості зловив останню за волосся і утримуючи, почав наносити удар в область спини ззаду та в область лівої руки. При цьому ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 фізичний біль та тілесні ушкодження у виді синців на зовнішній поверхні третини лівого плеча та лівій половині поперекової ділянки, що за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, чим застосував насильство, яке не є небезпечне для життя чи здоров`я.
Після цього ОСОБА_4 із відкрито викраденим майном ОСОБА_6 з місця злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв останній матеріальну шкоду у сумі 1966 грн. 95 коп.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 - ч.2 ст.186 КК України, тобто грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

22 квітня 2015 року прокурором прокуратури Козівського району Тернопільської області ОСОБА_7 у відповідності до ст.291 КПК України складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та його скеровано до суду.
На визначені Бережанським районним судом Тернопільської області дати судових засідань, а саме 06.05.2021р. о 14 год. 00 хв., 24.05.2021 р. о 14 год. 00 хв. обвинувачений не з`явився. В результаті чого 24.05.2021р. Бережанським районним судом Тернопільської області було винесено ухвалу про застосування примусового приводу до обвинуваченого ОСОБА_4 в Бережанський районний суд Тернопільської області в м. Бережани вул.Банкова, 2 на 14.06.2021 р. на 10 год. 00 хв., яку було скеровано для виконання у ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.
Працівниками ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області на адресу суду було подано рапорт №6255/101/01-2021 від 14.06.2021р., про те, що обвинуваченого ОСОБА_4 доставлено до суду, проте останній був відсутній в залі судового засідання 14.06.2021 р. о 10 год. 00 хв.
В результаті чого, судове засідання відкладено та ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 14.06.2021р. повторно застосовано примусовий привід до обвинуваченого ОСОБА_4 в Бережанський районний суд Тернопільської області м. Бережани вул. Банкова, 2 (Зал судового засідання №3) на 04.08.2021 р. на 10 год. 00 хв.
04.08.2021 р. працівниками ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області на адресу суду було подано рапорт №8020/101/01-2021 від 04.08.2021р., про те, що даний привід виконати не представилось можливим, оскільки ОСОБА_4 відсутній за місцем свого проживання.
В результаті чого, судове засідання відкладено та ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 04.08.2021р. втретє застосовано примусовий привід в Бережанський районний суд Тернопільської області в м. Бережани вул.Банкова,2 (Зал судового засідання №3) на 03.09.2021 р. на 14 год. 00 хв., яку було скеровано для виконання у ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області. Проте обвинувачений на визначену час та дату був відсутній в судовій залі №3.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 викликався у судове засідання на 16.09.2021р. на 12 год. 00 хв., проте в судове засідання не з`явився.
Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.09.2021 р. до обвинуваченого ОСОБА_4 вчетверте застосовано привід на 29.09.2021 р. на 10.00 год. в Бережанський районний суд Тернопільської області м. Бережани вул.Банкова,2 (Зал судового засідання №3). Виконання ухвали доручено ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області. Проте обвинувачений на визначений час та дату був відсутній в судовій залі №3. Також не з`явився обвинувачений і на судове засідання призначене на 03.11.2021 р. о 12.00 год.
Окрім того, за наслідками неприбуття на виклик, ухвалами Бережанського районного суд Тернопільської області від 16.09.2021 р. та 03.11.2021 р. на обвинуваченого ОСОБА_4 накладено грошові стягнення. Проте, жодних висновків обвинувачений так і не зробив, і надалі продовжує ухилятися від судового виклику.
30.11.2021 року ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області оголошено у розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , згідно з вимогами
п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам переховуватись від суду.
Беручи до уваги вище вказане, а також і те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, а тому є підстави вважати, що ОСОБА_4 знаючи про можливість позбавлення його волі на строк до шести років, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, про що свідчить його систематична неявка на виклики суду.
Така поведінка обвинуваченого свідчить про небажання виконувати покладені на нього кримінальним процесуальним законом обов`язки. Окрім того, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься, розумність строків (ч. 1 ст. 7 КПК України). Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.
Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення судового провадження у розумні строки забезпечує суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, є підстави вважати, що, неприбуття в судове засідання обвинуваченого призводить до невиправданого затягування судового провадження і застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу менш суворого, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вище вказаному ризику, який не зменшився та продовжує існувати.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважає дане клопотання підставним та таким, що підлягає до задоволення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні клопотання, оскільки воно не обґрунтоване.
Вислухавши в судовому засіданні думку учасників судового розгляду, суддя приходить до наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, а тому є підстави вважати, що ОСОБА_4 знаючи про можливість позбавлення його волі на строк до шести років, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, про що свідчить його систематична неявка на виклики суду. Така поведінка обвинуваченого свідчить про небажання виконувати покладені на нього кримінальним процесуальним законом обов`язки.
Відповідно до ст.177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим в ході досудового слідства.
Відповідно до ч. 3 ст.176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Наявність ризику, передбаченого п. 1 та п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, про який зазначає прокурор, суд вважає доведеними з підстав, наведених у клопотанні та з огляду на зміст пред`явленої підозри.
Так, на даній стадії кримінального провадження на високому рівні наявний ризик переховування від суду, оскільки обвинувачений вчиняє дії, спрямовані на уникнення відповідальності, яка йому загрожує, якщо його вину буде доведено, крім того, зважаючи на обґрунтування клопотання та поведінку обвинуваченого, стадію кримінального провадження, суд вважає доведеним існування ризику перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
Оцінюючи доводи прокурора про необхідність обрання відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою у зв`язку з тяжкістю злочину, суд вважає, що стороною обвинувачення жодним доказом не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання, пенсіонер, що свідчить про стійкість його соціальних зв`язків.
Відповідно п. 3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа не має постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема такі приписи: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якшого запобіжного заходу» (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України»).
Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що обвинувачення особи у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу обвинуваченого, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, в силу характеру діяння, в якому обвинувачується особа, наслідків, які настали внаслідок злочину, та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, суд приходить висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити.
При цьому, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, є обґрунтовані підстави вважати, що останній може переховуватися від суду, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, суд вважає за потрібне застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176 178, 183, 184, 193, 194 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:
-не відлучатися із АДРЕСА_1 , де він проживає без дозволу суду;
- прибувати за першим викликом до суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі не виконання ним покладених на нього обов`язків, до нього буде застосовано більш суворіший запобіжний захід.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Термін дії ухвали становить 2 місяці тобто до 12.06.2022 року.

Ухвала підлягає до негайного виконання.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 7-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 7 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1