Справа № 308/9548/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
потерпілого- ОСОБА_4
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5
захисника - адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001973 від 26.06.2019 року про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:
25.06.2019 року близько 12 год. 40 хв. ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. Словацької республіки НОМЕР_1 , рухаючись в м. Ужгороді по вул.. Гагаріна в напрямку перехрестя з вул. Краснодонців грубо порушив вимоги п.п. 12.3,ПДР України, яким передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та п.12.4 ПДР України, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. , а саме рухався з перевищенням допустимої швидкості руху у населеному пункті, чим позбавив себе технічної можливості уникнути зіткнення з велосипедистом ОСОБА_4 , що рухався у попутному з транспортним засобом напрямку, і як наслідок допустив наїзд на останнього.
У результаті наїзду потерпілий ОСОБА_4 , згідно висновку № 230 від 31.07.2019 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому середньої третини лівої ключиці зі зміщенням.
Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров"я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Виникли вищевказані тілесні ушкодження у результаті дії тупих твердих предметів по ударному механізму після надання тілу прискорення з послідуючим падінням його і ударом лівої половини грудної клітки об підлеглу тверду поверхню проїжджої частини дороги.
Вище описані тілесні ушкодження вкладаються в час події, що мала місце 25.06.2019 року і характерні для отримання під час ДТП для велосипедиста після контактування з легковим автомобілем.
Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав, показав, що 25.06.2019 року близько 12 год. 40 хв. на автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. Словацької республіки НОМЕР_1 , він рухався по вул. Гагаріна в напрямку вул. Краснодонців у м. Ужгороді на автомийку. Оскільки у лівій смузі руху їхало багато транспортних засобів він виїхав на праву смугу руху, оскільки вона була вільна, та рухався по ній. Попереду, навпроти зупинки біля механічного заводу їхало двоє велосипедистів. Один з велосипедистів виїхав на тротуар, а інший об"їзджаючи два люки на дорозі один із решіткою, другий із кришкою, різко виїхав вліво і не повернувся до краю смуги як їхав до цього, а продовжив рух по середині його смуги руху. Він різко загальмував, але уникнути зіткнення з велосипедистом не вдалося, і він легко вдарив бампера свого автомобіля у заднє колесо велосипеда від чого велосипедист упав. Відстань між автомобілем і велосипедистом, на момент коли він звернув вліво, намагаючись об"їхати люки, була приблизно 10 м. Після ДТП він пропонував потерпілому допомогу щодо купівлі велосипеда, оплати операції та реабілітації, на що потерпілий відправив його до свого сина. Син назвав суму у 3000 дол. США. Щоб розрахуватися з потерпілим він продав автомобіль, але коли прийшов з грошима, син потерпілого відмовився брати гроші. Додав, що їхав зі швидкістю до 50 км/год., а саме: 45-47 км/год. Права смуга руху була вільною. Не може пояснити чому велосипедист об"їзджав люк з кришкою. Просив його виправдати. Цивільний позов не визнав.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив виправдати його підзахисного, оскільки не здобуто достатніх і належних доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Зазначив, що ОСОБА_7 , рухаючись із допустимою швидкістю, не мав можливості уникнути зіткнення, оскільки потерпілий раптово перед зіткненням зробив маневр об"їзду, об"їзджаючи каналізаційний люк. Автотехнічна експертиза є сумнівною та не є обов"язковою для суду. Прокурор в судовому засіданні не довів вини обвинуваченого. Заявлений цивільний позов не визнав.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про винуватість останнього у скоєнні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 25.06.2019 року в обідню пору він їхав додому, з пл. Корятовича на вул. Коритнянську в м. Ужгород. Коли рухався по вул. Гагаріна, навпроти механічного заводу його вдарив автомобіль, від чого він упав з велосипеда та отримав тілесні ушкодження. На місце події приїхала поліція і швидка допомога. Його відвезли у лікарню та залишили на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні. Його діти сплатили за лікування та медикаменти. Наступного дня після ДТП до нього прийшов обвинувачений, і оскільки він не знав, яка сума потрачена у зв`язку з наданням йому медичної допомоги, він відправив обвинуваченого до старшого сина. Однак, обвинувачений відшкодовувати заподіяну шкоду в розмірі який назвав син відмовився, зазначивши, що розмір надто великий. Додав, що він їхав на велосипеді на відстані 50-60 см. від бордюра, попутно з іншими транспортними засобами, які їхали поряд. Їхав прямо, не змінюючи напрям руху, по каналізаційному люку він проїхав зверху, оскільки там була рівна дорога і кришка люка йому не заважала., а втоплену лівньовку при бордюрі на відстані 40 см. він об"їхав практично не змінюючи прямолінійного руху. Перед ударом він не змінював напрямку свого руху, об"їзду кришки люку не робив.
Зазначив, що імплантант, який йому вставили у ключицю коштував 13000 грн., медикаменти, реабілітація, таксі, обійшлися йому у суму 15300 грн., а також 11920 грн. коштував його пошкоджений велосипед. Додав, що у нього не збереглися докази понесених витрат на медикаменти, реабілітацію, таксі. Підтримав заявлений ним цивільний позов у повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що 25.06.2019 року в обід він рухався на власному автомобілі від переїзду по вул. Гагаріна в м. Ужгород у напрямку супермаркету «Сільверленд». Він їхав у лівому ряді в колоні автомобілів, зі швидкістю приблизно 45-50 км/год. Права смуга руху була вільна. Повз нього, випередивши, у правій смузі проїхав автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», синього кольору. Даний автомобіль рухався з більшою швидкістю ніж його автомобіль. Через 2-5 секунд, як його випередив зазначений автомобіль, в районі зупинки біля механічного заводу вказаний автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf» зупинився, і він проїхавши зазначений автомобіль та проїхавши зупинку, через кілька метрів зупинився і побачив на дорозі перед автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf» лежали велосипед і людина, старшого віку. Він викликав швидку, підійшов до потерпілого та намагався з"ясувати його стан. Обвинувачений також вийшов з автомобіля, повідомив, він водій, і цікавився станом потерпілого.
Також показав, що ДТП сталося через 2-5 секунд після того як автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf» проїхав повз нього по правій смузі руху . Про обставини ДТП на місці не говорили ні потерпілий, ні обвинувачений. Він в слідчих діях участі не брав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що 25.06.2019 року приблизно о 12 год. 40 хв. він у якості пасажира їхав у автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. Словацької республіки НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 на передньому сидінні. Була сонячна погода. Вони рухалися по лівій смузі руху від переїзду по вул. Гагаріна в м. Ужгород у напрямку супермаркету «Сільверленд». Швидкість автомобіля була 40-50 км/год. Оскільки, права смуга руху була вільнішою вони перелаштувалися на неї, бо їхали на автомийку. Попереду за 20 метрів вони бачили велосипедиста. Велосипедист їхав по обочині дороги в попутному із ними напрямку. На відстані біля 10-12 м. велосипедист, перед їхнім автомобілем, різко змінив напрямок руху, об`їзджаючи каналізаційний люк. ОСОБА_7 одразу почав гальмувати, можливості для маневру в нього не було, оскільки зліва був потік автомобілів, однак уникнути зіткнення не вдалося. Автомобіль вдарив у заднє колесо велосипед, потерпілий від удару опинився на капоті автомобіля і з капота зсунувся на землю.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні покази потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 суд вважає їх логічними, послідовними, та такими, що можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, при встановленні винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Зазначені покази не суперечать встановленим фактичним обставинами події.

Крім наведеного вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, також підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:
- протоколом огляду місця ДТП від 25.06.2019 року та схемою до протоколу огляду місця ДТП, а також ілюстраційною таблицею до протоколу огляду місця ДТП 25.06.2019 року в м. Ужгород по вул. Гагаріна, згідно яких засвідчено місце розташування автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. Словацької республіки НОМЕР_1 , та велосипеда, їхній зовнішній вигляд;
- висновком експерта №230 згідно якого встановлено, що при судово-медичній експертизі потерпілого ОСОБА_4 , а також даних медичної карти стаціонарного хворого з травматологічного відділення УЦМКЛ № 6455/563 у нього виявлено тілесні ушкодження у вигляді: Закритий уламковий перелом середньої третини лівої ключиці зі зміщенням. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Виникли вищевказані тілесні ушкодження у результаті дії тупих твердих предметів по ударному механізму після надання тілу прискорення з послідуючим падінням його і ударом лівої половини грудної клітки об підлеглу тверду поверхню проїжджої частини дороги. Вище описані тілесні ушкодження вкладаються в час події, що мала місце 25.06.2019 року і характерні для отримання під час ДТП для велосипедиста після контактування з легковим автомобілем;
- висновком експерта № 10/268 від 26.07.2019 року згідно якого встановлено, що система рульового керування, гальмівна система, система освітлення і світлової сигналізації, а також ходова частина автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. Словацької республіки НОМЕР_1 , знаходились в працездатному стані та могли виконувати функції, що передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей системи, які могли б виникнути безпосередньо перед ДТП виявлено не було;
- висновком експерта № 10/267 від 30.07.2019 року, відповідно до якого на автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. Словацької республіки НОМЕР_1 , наявні механічні пошкодження, що знаходяться в передній правій частині автомобіля. Встановлено, що зіткнення автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. Словацької республіки НОМЕР_1 , з велосипедом відбулося на смузі по напрямку руху автомобіля, в межах сліду гальмування вищевказаного транспортного засобу (умовне позначення 7,8 на схемі ДТП);
- висновком експерта № 10/272 від 31.07.2019 року, згідно якого встановлено, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. Словацької республіки НОМЕР_1 , ОСОБА_7 повинен був керуватися технічними вимогами п. 12.3 та п. 12.4 ПДР України, згідно з якими: відповідно до п. 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, а п. 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Також експертом констатовано, що у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. Словацької республіки НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 12.4 ПДР України, які з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
Окрім того, експертом встановлено, що при заданому механізмі ДТП водій автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. Словацької республіки НОМЕР_1 , при швидкості, максимально дозволеній в даних дорожніх умовах (50 км/год.) водій ОСОБА_7 мав технічну можливість зупинити свій автомобіль до місця зіткнення в момент виникнення для нього небезпеки для руху, застосувавши екстрене гальмування.
Також відповідно до вищевказаного висновку експерта встановлено, що величина зупиночного шляху автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. Словацької республіки НОМЕР_1 , в даних дорожніх умовах при максимально допустимій швидкості руху 50 км/год. становить величину в межах 28,5-29,6 м. Величина зупиночного шляху автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. Словацької республіки НОМЕР_1 , в даних дорожніх умовах при швидкості руху по зафіксованому сліду гальмування становить величину в межах 42,5-43,4 м.
В ході зазначеної експертизи експертом визначено, що мінімальна величина швидкості руху автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. Словацької республіки НОМЕР_1 , погашена при гальмуванні, без затрати кінетичної енергії на деформацію деталей кузова, була не менше 63,6-66.4 км./год.

Судом також досліджені характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_7 та встановлено наступне.
Зідно з довідкою ОСК ГУНП в Закарпатській області від 02.07.2019 року, ОСОБА_7 раніше не судимий.
Відповідно до довідки-характеристики, наданої начальником відділу превенції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, в поле зору працівників поліції не потрапляв, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку в Ужгородському ВП не перебуває.
Як вбачається з протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння від 25.06.2019 року № 634, ОСОБА_7 на час вчинення ДТП був тверезим.

Відповідно до вимог ст. 23 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.
При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчиненні злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом і кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило пострупілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілого, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.
Твердження обвинуваченого надані в судовому засіданні про те, що він не зміг уникнути зіткнення оскільки він рухався на автомобілі із допустимою швидкістю, а потерпілий об"їзджаючи два люки на дорозі, один із решіткою, другий із кришкою, різко виїхав вліво перед його автомобілем і не повернувся до краю смуги як їхав до цього, а продовжив рух по середині його смуги руху, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу , відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23.12.2005 року № 14» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри та виду покарання на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 не встановлено.
Крім цього суд враховує, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься кримінальних проступків, вчиненим з необережності, а також враховує особу обвинуваченого, який характеризується виключно позитивно, є молодою соціально активною особою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно з приписами ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу мають та повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 75 ч.1 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

А тому з огляду на вищенаведене враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, який є молодим за віком, має постійне місце проживання, раніше не судимий його відношення до скоєного, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Стосовно заявленого до ОСОБА_7 цивільного позову суд приходить до наступного.
В судовому засіданні потерпілий та представник потерпілого заявлений цивільний позов підтримали та просили суд задовольнити позов, з підстав викладених у ньому, стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 заподіяну йому матеріальну шкоду у розмірі 40220,00 грн, моральну шкоду в розмірі 45000,00 грн., а також судові витрати у розмірі 10500 грн.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
У ч.1 ст. 128 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частина перша статті 129 КПК України передбачає, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Вирішуючи вказаний цивільний позов суд приходить до висновку, що такий в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення та з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути заподіяну потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 24920,00 грн. з яких 13000 грн. витрати на придбання пластини та 11920,00 грн. вартість велосипеда марки «GIANT». Що стосується заявлених потерпілим витрат на придбання медикаментів, реабілітацію та таксі, суд констатує, що доказів вказаних витрат потерпілим не надано , а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

При вирішенні питання щодо цивільного позову потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд уважає, що потерпілий ОСОБА_4 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 було заподіяно моральну шкоду.

Відповідно до вимог ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної потерпілому протиправними діями ОСОБА_7 , пов`язаними із заподіянням тілесних ушкоджень, суд бере до уваги ступінь та глибину душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку із цими діями, а також негативні зміни в його житті, які сталися у зв`язку із цим. З урахуванням цього, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд уважає, що потерпілому ОСОБА_4 заподіяно моральну шкоду на суму 30000,00 грн., яка повинна бути стягнута на його користь з обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Що стосується стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 (провадження N 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу потерпілий надав до суду відповідні докази: копію договору про надання правової допомоги № 09/9 від 30.07.2019 року, копію договору про надання правової допомоги № 10/19 від 20.09.2019 року, акт прийому-передачі виконаних робіт по наданню правової (правничої) допомоги від 11.05.2021 року, меморіальний ордер № від 07.08.2019 року про оплату за договором про надання правової допомоги № 09/9 від 30.07.2019 у сумі 2500 грн., виписка з особового рахунку за 11.12.2020 року про оплату частини гонорару за договором про надання правової допомоги № 10/19 від 20.09.2019 року в сумі 3000,00 грн., меморіальний ордер № від 10.03.2021 року на суму 2530,00 грн.

Залишок суми гонорару за договором про надання правової допомоги № 10/19 від 20.09.2019 року в розмірі 2470 грн., згідно акту прийому-передачі виконаних робіт по наданню правової (правничої) допомоги від 11.05.2021 року підлягає сплаті після винесення вироку. Доказів підтвердження понесення витрат на правову допомогу в частині зазначеної суми потерпілим не надано

А тому враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що з обвинуваченого на користь потерпілого підлягають стягненню документально підтверджені понесені потерпілим витрати на правову допомогу у розмірі 8030,00 грн. (вісім тисяч тридцять грн. 00 коп.). Витрати на правову допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю справи, наданим обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. Словацької республіки НОМЕР_1 ,VIN-код: НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 повернути ОСОБА_7 , скасувавши, накладений на нього згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 02.07.2019 року у справі № 308/7280/19, арешт.

Речовий доказ у кримінальному провадженні велосипед марки «GIANT», який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - вартість проведених експертиз у сумі 2355,15 ( дві тисячі триста п"ятдесят п"ять грн. 15 коп.) грн. стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк один рік із позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , завдану йому кримінальним правопорушенням, матеріальну шкоду в розмірі 24920,00 (двадцять чотири тисячі дев"ятсот двадцять грн. 00 коп.) грн., моральну шкоду в розмірі 30000,00 ( тридцять тисяч грн. 00 коп.) грн., а також понесені витрати на правову допомогу в розмірі 8030,00 (вісім тисяч тридцять грн. 00 коп.) грн.

Речові докази у кримінальному провадженні автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. Словацької республіки НОМЕР_1 ,VIN-код: НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 повернути ОСОБА_7 , скасувавши, накладений на нього згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 02.07.2019 року у справі № 308/7280/19, арешт.

Речовий доказ у кримінальному провадженні велосипед марки «GIANT», який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - вартість проведених експертиз у сумі 2355,15 ( дві тисячі триста п"ятдесят п"ять грн. 15 коп.) грн. стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд - протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1