Справа № 161/7703/22 Провадження №11-сс/802/211/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

володільця майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2022 року про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця події 10 червня 2022 року на ділянці дороги по АДРЕСА_1 , а саме, на: автомобіль марки "Iveco" моделі "35S13", державний номерний знак НОМЕР_1 жовтого кольору, номер шасі: НОМЕР_2 , в якому наявні дошки породи сосна товщиною близько 6 см., шириною близько 18 см., довжиною близько 4 м. 20 см.; товарно-транспортну накладну №36 на ФОП ОСОБА_7 ; незаповнену накладну з мокрою печаткою ФОП ОСОБА_10 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "Iveco" моделі "35S13", державний номерний знак НОМЕР_1 номер шасі: НОМЕР_2 ; протокол перевірки технічного стану вищевказаного транспортного засобу; ксерокопію товарно-транспортної накладної №236213 від 27.08.2021 року, які поміщено до спецпакету №PSP 1178840; ключ запалювання до автомобіля марки "Iveco" моделі "35S13", державний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено до спецпакету № PSP 1178839.

Своє клопотання слідчий мотивує тим, що СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000819 від 11.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Зазначено, що 10.06.2022 року працівниками поліції було зупинено вищевказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_11 , в якому виявлено завантажені дошки породи «сосна», які він перевозив без передбачених законом документів. В ході проведення огляду місця події, транспортний засіб, документи на нього, товарно-супровідні документи та дошки, які були в ньому вилучено та постановою слідчого визнано речовими доказами. Вважає, що вищевказані речі та документи відповідають критеріям визначеним у ст.98 КПК України, а тому підлягають арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.06.2022 року клопотання слідчого задоволено, та накладено арешт на вищевказане майно.

Накладаючи арешт на вищевказане майно та документи слідчий суддя у своєму рішенні вказав, що слідчим доведено наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, оскільки воно відповідає критеріям, визначеним у ст.ст.98, 167 КПК України.

Володілець тимчасово вилученого майна ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити, оскільки вона на його думку є незаконною через порушення судом вимог кримінального процесуального законодавства. Вказує про те, що працівниками Луцького РУП ГУНП у Волинській області неодноразово порушувалось право на захист, а також не було проаналізовано з точки зору наслідків арешту, що призведе до обмеження здійснення ним підприємницької діяльності. Вважає, що у клопотанні не виправдано доцільності та мети арешту на майно, оскільки арештоване майно, а саме транспортний засіб використовується для здійснення підприємницької діяльності.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, володільця майна ОСОБА_7 , який в судовому засіданні вказав, що вважає судове рішення незаконним в частині накладення арешту на транспортний засіб, ключі запалювання та документи на нього, слідчого, яка її заперечила, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів . У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Нормами ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду поданого до суду клопотання, слідчий суддя дійшов невірного висновку про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення в частині, що стосуються накладення арешту на транспортний засіб, ключі запалювання до нього та реєстраційні документи на нього.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000819 від 11.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Підставою для реєстрації таких відомостей в ЄРДР стало повідомлення правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінального правопорушення, а саме про те, що 10.06.2022 року близько 21:00 год. Працівниками ГРПП Луцького РУП по вул.Ковельській в с.Сирники Луцького району Волинської області зупинено автомобіль марки "Iveco" моделі "35S13", державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 , в якому виявлено 84 дошки породи сосна 420х18 см, які останній перевозив без передбачених законом документів, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.246 КК України.

10 червня 2022 року проведено огляд місця події, в ході проведення якого на ділянці дороги по вул.Ковельській в с.Сирники Луцького району Волинської області, було виявлено та вилучено: автомобіль марки "Iveco" моделі "35S13", державний номерний знак НОМЕР_1 жовтого кольору, номер шасі: НОМЕР_2 , в якому наявні дошки породи сосна товщиною близько 6 см., шириною близько 18 см., довжиною близько 4 м. 20 см.; товарно-транспортну накладну №36 на ФОП ОСОБА_7 ; незаповнену накладну з мокрою печаткою ФОП ОСОБА_10 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "Iveco" моделі "35S13", державний номерний знак НОМЕР_1 номер шасі: НОМЕР_2 ; протокол перевірки технічного стану вищевказаного транспортного засобу; ксерокопію товарно-транспортної накладної №236213 від 27.08.2021 року, які поміщено до спецпакету №PSP 1178840; ключ запалювання до автомобіля марки "Iveco" моделі "35S13", державний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено до спецпакету №PSP 1178839.

Постановою слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 від 11.06.2022 року, зокрема вищевказаний транспортний засіб, ключі запалювання до нього та реєстраційні документи на нього, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000819.

Слідчий доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту на транспортний засіб вказував про те, що на його думку існує сукупність підозр, що він є доказом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України "Незаконна порубка або незаконне перевезення, зберігання збут лісу", у кримінальному провадженні №0000819, а тому, саме з метою збереження цього майна, просив накласти арешт.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що матеріали клопотання не містять доказів, а сторона обвинувачення в ході його розгляду не навела достатніх обґрунтувань та не надала належних і допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що таке майно як автомобіль марки "Iveco" моделі "35S13", державний номерний знак НОМЕР_1 , ключі запалювання до нього та реєстраційні документи на нього, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України в кримінальному провадженні №0000819, у тому числі із врахуванням правової кваліфікації кримінального правопорушення - ч.1 ст.246 КК України, окрім як визнання цього майна речовими доказами постановою слідчого, та підозр, які фактично нічим не підтверджені.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, у них містяться письмові пояснення володільця транспортного засобу ОСОБА_7 , який, як встановлено судом, використовує його для здійснення підприємницької діяльності перевезення вантажів, а також особи, яка безпосереднього керувала ним при перевезенні вантажу (дощок) ОСОБА_12 .

З цих пояснень вбачається, що фактично ОСОБА_7 здійснював перевезення вантажу на замовлення.

В ході апеляційного розгляду провадження ОСОБА_7 показав про те, що він є фактичним користувачем транспортного засобу, про який іде мова у клопотанні слідчого про арешт майна, та, який використовуються ним для здійснення підприємницької діяльності надання послуг з перевезення вантажу. Безпосереднім водієм цього транспортного засобу є ОСОБА_12 , який і здійснював перевезення дощок, що попередньо були завантажені в с.Мисловець Любомльського району, де він також отримав документи на цей вантаж.

Такі пояснення органом досудового розслідування жодним чином спростовано не було і це при тому, що слідчому дані обставини були відомі з часу відбирання письмових пояснень у вищевказаних осіб.

Відтак, проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що таке майно як транспортний засіб, ключі запалювання до нього та реєстраційні документи на нього, яке 10 червня 2022 року було тимчасово вилучено в ході проведення огляду місця події, не може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України в кримінальному провадженні за №0000819, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до ч.1 ст.173 КПК України на нього не може бути накладено арешт.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про наявність законних підстав, передбачених кримінально процесуальним законом, для накладення арешту на майно в частині, що стосується вищевказаного транспортного засобу, ключів запалювання до нього та реєстраційних документів на нього, є неправильним.

Зважаючи на вищенаведене, оскаржувана ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на майно - автомобіль марки "Iveco" моделі "35S13", державний номерний знак НОМЕР_1 , ключі запалювання до нього та реєстраційні документи на нього, на підставі п.4 ч.1 ст.407 КПК України підлягає скасування з постановленням нової - про відмову в задоволенні клопотання слідчого в цій частині.

Відповідно апеляційна скарга в даному провадженні підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 407, 376, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2022 року про накладення арешту на майно в частині, що стосується транспортного засобу, ключів запалювання до нього та реєстраційних документів на нього скасувати та постановити нову.

У задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000819 від 11.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, в частині, що стосується автомобіля марки "Iveco" моделі "35S13", державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , ключів запалювання до нього, свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу, протоколу перевірки технічного стану цього транспортного засобу, - відмовити.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді