У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.07.2022 Справа №607/8125/22

Провадження № 1-кс/607/2535/2022
м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисників адвоката ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб без визначення розміру застави відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.4 ст.187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
29 червня 2022 року слідча слідчого відділу Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000664 від 17 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.4 ст.187 КК України.

В обґрунтування клопотання слідча посилається на те, що 25 березня 2022 року, близько 15 годин 00 хвилин, у ОСОБА_4 , який перебуваючи у підземному переході на перехресті вулиць Київська та 15 квітня у м. Тернополі, за попередньою змовою із своїм братом ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , спільно із своїм братом ОСОБА_9 напали на ОСОБА_10 , та із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я, що виражалося у нанесенні ударів кулаками обох рук в ділянку голови, повалили останнього на землю, та продовжували наносити удари по голові, тулубу та кінцівках, до моменту втрати свідомості ОСОБА_10 , внаслідок чого ОСОБА_4 та ОСОБА_9 заволоділи майном потерпілого, а саме мобільним телефоном торгівельної марки Realme, моделі 6Рго, 128 GB, синього кольору та посвідченням водія серії № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_10 . В подальшому, з викраденим майном ОСОБА_4 та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину втекли, в результаті чого своїми умисним злочинними діями спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 4835,00 грн., а також завдали тілесних ушкоджень у вигляді синців повік лівого ока, що поширюється на виличну ділянку, повік правого ока, крововиливів у білкові оболонки обох очей, сколу емалі першого верхнього лівого зуба, численних саден задньої поверхні грудей зліва, садна поперекової ділянки зліва, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995), які призвели до втрати свідомості потерпілого.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), вчинений в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.
25 березня 2022 року внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000381, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 28 ч.4 ст. 187 КК України.
13 травня 2022 року прокурором Тернопільської окружної прокуратури винесено постанову про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження №0000381 від 25 березня 2022 року, стосовно вчинення злочину невідомою особою.
17 травня 2022 року внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000664 від 17 травня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України
29 червня 2022 року ОСОБА_9 повідомлено про нову підозру в межах кримінального провадження №0000664 від 17 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.4 ст.187 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: проколом огляду місця події; заявою про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом проведення впізнання за фотознімкам із потерпілим ОСОБА_10 ; протоколом огляду відеозапису; протоколом обшуку; протоколом огляду речей вилучених під час обшуку; повідомлення про підозру ОСОБА_9 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 .

Мотивуючи клопотання, слідча посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.4 ст.187 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, вчиненим в умовах воєнного стану, за який передбачано покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років;існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, переховуватись від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню. З урахуванням викладеного, зокрема, даних про особу підозрюваного ОСОБА_9 , є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 обґрунтованими, при цьому вказала, що підозрюваному інкримінується злочин, який є насильницьким, тобто останнім вчинявся злочин із застосуванням насильства відносно потерпілого, у зв`язку із чим просить задовольнити клопотання, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на підставі ст.183 КПК України.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 до його заміни захисником адвокатом ОСОБА_6 , заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, просить застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт у нічний час доби, надавши йому можливість працювати, при цьому вказав, що ризики на які вказує прокурор не підтверджуються, зокрема ризик уникнення чи перешкоджання розслідуванню. Також при застосуванні міри запобіжного заходу його підзахисному просить врахувати те, що той раніше не судимий, він працевлаштований про що в подальшому зобов`язується надати відповідні характеризуючи дані, які підтверджують дані факти.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 , вважає, що підозра пред`явлена його підзахисному є не обґрунтованою, оскільки на його думку у діях ОСОБА_9 відсутній склад злочину передбачений ч.4 ст.187 КК України, якщо ж все таки підозрювати ОСОБА_4 то лише у завданні легких тілесних ушкоджень, тому вважає не доведеною вину підозрюваного та просить відмовити у задоволенні поданого клопотання. При цьому просить під час застосування міри запобіжного ОСОБА_4 врахувати те, що у нього на утриманні двоє неповнолітніх дітей, та мати пенсійного віку третьої групи інвалідності, які потребують належного догляду та матеріального забезпечення.

Підозрюваний ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника адвоката ОСОБА_6 , та просить відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000664 від 17 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.4 ст.187 КК України.

У даному провадженні 29 червня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.4 ст.187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), вчинений в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.4 ст.187 КК України, зокрема такими доказами є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000664 від 17 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.4 ст.187 КК України; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000381 від 25.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.4 ст.187 КК України; протокол прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.03.2022 року; протокол допиту потерпілого від 26.06.2022 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.06.2022 року; довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання; протокол додаткового допиту потерпілого від 26.06.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 26.06.2022 року; протокол огляду предмету від 09.06.2022 року; протокол обшуку від 27.06.2022 року; протокол огляду предмету від 27.06.2022 року; постанова про визнання речових доказів від 27.06.2022 року; вимога на ОСОБА_4 , згідно якої останній притягувався до кримінальної відповідальності; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 29.06.2022 року, інші матеріали кримінального провадження.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідні кримінальні правопорушення могли бути вчинені, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 зазначив, що вважає підозру пред`явлену ОСОБА_4 необгрунтованою, оскільки на думку захисника у діях його підзахисного відсутній склад злочину передбачений ч.4 ст.187 КК України, а відтак підозра є протиречивою.

В свою чергу, стороною захисту не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на непричетність ОСОБА_4 до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим, оскільки як було викладено раніше, надані стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри пред`явленої ОСОБА_4 є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для відповідного висновку.
Враховуючи наведене ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.4 ст.187 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, переховуватись від органів досудового розслідування або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

На переконання слідчого судді, ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний хоча і працює, про що до матеріалів клопотання долучено письмові пояснення відібрані захисником, однак не офіційно, відтак джерел постійного доходу не має, більше того злочин який інкримінується підозрюваному вчинений ним без будь-яких на те підстав, що вказує про його суспільну небезпеку, як особи яка може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжувати свою протиправну поведінку, адже своїми умисними протиправними діями, міг зумовити тяжкі наслідки для життя та здоров`я потерпілого. Таке в свою чергу свідчить про фактори ризику відносно реальності забезпечення зразкової адаптивної поведінки підозрюваного у межах даного кримінального провадження під час досудового розслідування.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілого та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від цих осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, схиляючи зацікавлених осіб надати вигідні для нього неправдиві показання, або ж вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду шляхом залякування, цим самим створивши загрозу тому ж потерпілому уданому кримінальному провадженні.
Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.
Втім, за наведених вище обставин, слідчим суддею береться до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 зумовлений корисливими спонуканнями, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , відноситься до категорії особливо тяжких, тому та на переконання слідчого судді, при розгляді клопотання поза розумним сумнівом доведено відсутність можливостізастосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки такий не гарантує унеможливлення продовження ОСОБА_4 злочинної діяльності, навіть у разі перебування під цілодобовим домашнім арештом. Таким чиномпідстави для можливості застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою відсутні, оскільки застосування таких запобіжних заходів не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідча та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За такого, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Таким чином стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя враховує, що застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Відтак клопотання сторони захисту адвоката ОСОБА_5 який до його заміни захисником адвокатом ОСОБА_6 , просив застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недоцільним, адже як з`ясовано в ході розгляду клопотання ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків, а тому застосування менш суворого запобіжно заходу у даному кримінальному провадженні відносно вказаної особи суперечитиме меті та завданням поставленим вимогами закону для здійснення ретельного та безстороннього досудового розслідування.
За змістом ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, що відноситься до злочинів, вчинених із застосуванням насильства, слідчий суддя враховуючи особу підозрюваного, приходить до висновку про відсутність підстав щодо застосування альтернативного визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.1 ст.183 КПК України у кримінальному провадженні №0000664 від 17 травня 2022 року.
За таких обставин, слідчий суддя вважає безпідставним клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у зв`язку із чим в його задоволенні слід відмовити, а клопотання слідчої задовольнити.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосуваннящодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діббез визначення розміру застави задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.4 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.59 год. 27 серпня 2022 року, без визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 під варту в залі суду негайно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1