Справа № 214/14/22
1-кп/214/510/22
У Х В А Л А
Іменем України
05 липня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю захисника - ОСОБА_4
за участю обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001155 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч. 2 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Головуючий суддя ОСОБА_1 заявив про самовідвід, посилаючись на те, що дана справа йому передана з порушенням вимог ст.314 КПК України, оскільки на даний час в провадженні судді ОСОБА_6 перебуває інша справа відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , яка надійшла до суду першою зі справ відносно ОСОБА_5 , які перебувають в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу. Головуючий зазначив, що його обізнаність про цю обставину та подальший розгляд справи може викликати враження про його особисту зацікавленість в тому, що розглянути справу.

Прокурор, обвинувачений та захисник, кожен окремо, не заперечують проти задоволення заяви про самовідвід.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про самовідвід підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. Згідно ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Відповідно до ст. 334 ч.2 КПК України, у разі якщо на розгляд суду першої інстанції надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання. Згідно п. 2.3.44. «Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 02 квітня 2015 року, раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої вже здійснюється судове провадження, у випадку, передбаченому частиною другою статті 334 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні встановлено, що дана справа №214/14/22 за обвинуваченням ОСОБА_5 надійшла до суду 10 січня 2022 року та була розподілена судді ОСОБА_7 , а 31 травня 2022 року за наслідками повторного розподілу судді ОСОБА_1 . Станом на 10 січня 2022 року в провадженні судді ОСОБА_7 перебувала справа №214/7254/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 , яка була розподілена судді ОСОБА_7 3 вересня 2021 року, а 31 травня 2022 року за наслідками повторного розподілу судді ОСОБА_6 .

Станом на 10 січня 2022 року в провадженні судді ОСОБА_7 також перебувала справа №214/9355/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 , яка була розподілена судді ОСОБА_7 5 листопада 2021 року, а 31 травня 2022 року за наслідками повторного розподілу судді ОСОБА_8 .

На переконання головуючого, та обставина, що він, будучи обізнаним про те, що справа №214/14/22, всупереч вимогам ст.334 КПК України та вказаного Положення, не була передана судді ОСОБА_6 , буде продовжувати розгляд справи, може викликати сумніви в його неупередженості з бажання з якихось спонукань (наприклад збільшення показників) розглянути цю справу.

Таким чином, суддя ОСОБА_1 не має права брати участь у розгляді даного кримінального провадження.

Обговорюючи питання про те, в який спосіб повинно бути вирішено питання про самовідвід, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23 (далі за текстом «Принципи»), суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як передбачено ст. 80 КПК України, при наявності підстав, передбачених ст.ст.75, 76, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Як передбачено ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду; усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює. Отже, відповідно до ст.81 КПК України відвід головуючому розглядає інший суддя при тій умові, що головуючому саме заявлений відвід, тобто якщо про це заявив хтось з учасників, а не сам головуючий заявив про наявність підстав для відводу. Речення про те, що інші відводи розглядає суддя, який здійснює судове провадження, слід розуміти, виходячи з сукупності вказаних норм, та положень «Принципів», що під іншими відводами розуміється і самовідвід і рішення про самовідвід зобов`язаний прийняти і несе за це відповідальність саме той суддя, який здійснює провадження і таке рішення приймається в формі ухвал.

Отже, з сукупності вказаних норм вбачається, що питання про самовідвід вирішується шляхом постановлення ухвали.

Обов`язком, відповідно до словників української мови є те, чого треба беззастережно дотримуватися, що слід безвідмовно виконувати відповідно до вимог суспільства або виходячи з власного сумління.

Суд вважає, що передбачений ст. 80 КПК України обов`язок судді заявити самовідвід, визначає обов`язок усунутися від розгляду справи шляхом винесення відповідної ухвали, так як відповідно до ст. 258 ч.2 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, крім вирішення питання про обвинувачення по суті, викладаються у формі ухвали. Інше розуміння про те, як вирішується питання про самовідвід, а саме, що це питання повинно вирішуватися за заявою головуючого іншим суддею шляхом винесення іншим суддею ухвали є хибним, так як передача вирішення цього питання іншому судді може стати перешкодою для виконання головуючим обов`язку усунутися від розгляду справи, оскільки за наслідками розгляду заяви про самовідвід інший суддя може задовольнити цю заяву або відмовити у її задоволенні.

При цьому суд бере до уваги також, що думка про те, що заява про самовідвід вирішується головуючим по справі, узгоджується із законодавчими положеннями, викладеними у ст.40 ч. 1 КАС України, згідно якої питання про самовідвід вирішується ухвалою суду, що розглядає справу та ст.40 ч.2 ЦПК України, відповідно до якої питання про відвід вирішується судом, який розглядає справу, суд задовольняє відвід, якщо приходить до висновку про його обґрунтованість.

Також суд бере до уваги, що відповідно до ст.412 ч.2 п.2 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду. Суд прийшов до переконання, що головуючий не має повноважень розглядати дану справу, тобто склад суду є незаконним.

Також суд бере до уваги, що відповідно до ст.415 ч.1 п.2 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою. Отже, якщо головуючий подасть лише заяву про самовідвід, а інший суддя помилково не знайде підстав її задовольнити, це може призвести до того, що в разі подачі апеляції, під час апеляційного розгляду рішення суду першої інстанції може бути скасованим.

Також суд враховує, що для попередження необґрунтованих самовідводів існує такий механізм як дисциплінарна відповідальність, оскільки ст. 106 ч.1 п. «д» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачає як підставу дисциплінарної відповідальності судді порушення ним правил щодо відводу (самовідводу). Крім того, для впливу на суддю, який заявляє необґрунтовані самовідводи, існує такий орган суддівського самоврядування, як збори, які відповідно до ст. 128 ч.9 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», можуть обговорювати питання щодо практики застосування законодавства, розробляти відповідні пропозиції щодо вдосконалення такої практики та законодавства.

При цьому суд також бере до уваги, що інститут відводу та інститут самовідводу мають певні відмінності. Найбільш проінформованим про наявність підстав, які перешкоджають судді відповідно до ст.ст. 75, 76 КПК України брати участь у розгляді справи, є саме головуючий. Так, він може знати про такі обставини, які невідомі іншим учасникам, наприклад висловлювання стороннім особам думки стосовно вирішення справи. Тому саме на головуючого, в першу чергу, законодавець покладає обов`язок усунутися від розгляду справи, а саме заявити про самовідвід.

Ініціатива заявити відвід належить іншим учасникам, яким відомі підстави для відводу в тому випадку, коли суддя, при наявності таких підстав, не заявив про самовідвід.

Також суд вважає, що передача заяви про самовідвід на вирішення іншому судді, визначає ухилення судді від виконання обов`язку усунутися від розгляду справи і перекладання цього свого обов`язку на іншого суддю, що є неприпустимим, оскільки виконувати обов`язки повинна та особа, яка їх несе.

Керуючись ст.ст.76, 80, 81, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід від участі в даному кримінальному провадженні задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_1 від участі в даному кримінальному провадженні.

Передати справу №214/14/22 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч. 2 КК Українидо канцелярії Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для передачі її згідно ст. 334 КПК України судді ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : ОСОБА_1