ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 673/1127/21

Провадження № 11-кп/4820/552/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000226 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 09 травня 2022 року,-
в с т а н о в и л а :
Вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 09 травня2022 року:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, вдівця, утриманців не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 09 травня 2022 року.

В строк відбування покарання зараховано період його тримання під вартою з 02 червня 2021 року по 08 травня 2022 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт накладений на речові докази у провадженні ухвалено скасувати.

За вироком суду, 01 червня 2021року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , в ході сварки із своєю співмешканкою ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих образ, внаслідок яких у нього виник умисел на умисне вбивство, взяв у праву руку кухонний ніж та із застосуванням сили наніс один удар в напрямку ОСОБА_9 , проте остання обороняючись, схопила своєю лівою рукою лезо вказаного ножа, внаслідок чого їй спричинено тілесні ушкодження у вигляді ран шкіри бокової поверхні середньої фаланги середнього пальця лівої кисті зі сторони безіменного пальця лівої кисті, долонної поверхні лівої кисті з переходом на її зовнішньо-бокову поверхню між великим та вказівним пальцями лівої кисті, що мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Надалі ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії за допомогою кухонного ножа, який утримував у правій руці, наніс один удар в область лівої ключиці ОСОБА_9 , спричинивши їй тілесне ушкодження у вигляді рани шкіри передньої поверхні грудної клітки зліва в проекції лівої ключиці, яке має ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають, після чого відразу наніс ще один удар тією ж рукою в якій продовжував перебувати кухонний ніж в область правої половини передньої поверхні грудної клітки потерпілої, чим спричинив їй тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки справа з ушкодженням 2-го ребра справа, міжреберного проміжку 2-3 міжребер`я справа, передньої поверхні серцевої сумки, передньої та задньої стінки грудного відділу аорти, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як такого, що небезпечне для життя в момент заподіяння та перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті.

Внаслідок спричинених ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, остання померла на місці події від проникаючого колото-різаного поранення правої половини передньої поверхні грудної клітки із ушкодженням серцевої сорочки і грудного відділу аорти, що призвело до внутрішньо-грудної крововтрати та тампонади серця кров`ю.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки доказів наявності в діях обвинуваченого умислу спрямованого на позбавлення життя потерпілої в матеріалах провадження не встановлено і такі висновки не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, та мають істотні суперечності. На його думку, суд не взяв до уваги показання ОСОБА_7 , не дав їм правової оцінки, проте, що тілесні ушкодження потерпілій він спричинив з необережності. Це, на думку захисника, свідчить про упередженість суду і є підставою для зміни вироку та перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 1 ст. 119 КК України з подальшим звільненням ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора, який вважає, що законні підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами судом проведено упереджено, без з`ясування даних, які мають значення для встановлення істини у провадженні, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими судом доказами.

Зокрема, в процесі судового розгляду ОСОБА_7 не заперечував та ствердив обставини конфлікту у вечірню пору 1 червня 2021 року з потерпілою ОСОБА_9 у домоволодінні АДРЕСА_2 , отримання потерпілою ножових поранень, що спричинило її смерть, однак викладав свою версію подій.

Показаннями потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 , які показали, що на початку червня 2021 року за місцем проживання обвинуваченого був виявлений труп потерпілої ОСОБА_9 з видимими тілесними ушкодженнями. Ствердили, що в домоволодінні на момент смерті потерпілої перебували виключно вона та обвинувачений ОСОБА_7 , який систематично застосовував фізичне насильство до потерпілої.

Показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які показали, що на початку червня 2021 року, за місцем проживання ОСОБА_7 , був виявлений труп потерпілої з видимими тілесними ушкодженнями. Ствердили, що про смерть ОСОБА_9 дізналися від обвинуваченого, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, а в домоволодінні останнього, неподалік від трупа потерпілої був виявлений ніж зі слідами схожими на кров.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_7 злочину об`єктивно стверджується даними протоколу огляду місця події з ілюстративними таблицями, з яких вбачається, що в домоволодінні АДРЕСА_2 був виявлений труп ОСОБА_9 із видимими тілесних ушкоджень в тому числі на руках. В домоволодінні, де знаходилося тіло потерпілої, виявлено ніж з плямами бурого кольору схожими на кров (а.п. 4-28, т. 2).

Із даних лікарського свідоцтва про смерть № 772 від 02.06.2021 року вбачається, що причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 є проникаюче колото-різане пораненням грудної клітки з ушкодженням перикарду та грудного відділу аорти (а.п. 30, т. 2).

Даними висновку судово-медичної експертизи № 68 від 21.07.2021 року стверджується, що смерть ОСОБА_9 настала від проникаючого колото-різаного поранення правої половини передньої поверхні грудної клітки із ушкодженням серцевої сорочки і грудного відділу аорти, що призвело до внутрішньо-грудної крововтрати (1,5 л крові в правій плевральній порожнинні ) та тампонади серця кров`ю (300мл крові в серцевій сумці).

При проведенні експертизи у ОСОБА_9 виявлено тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки справа з ушкодженням 2-го ребра справа, міжреберного проміжку 2-3 міжребер`я справа, передньої поверхні серцевої сумки, передньої та задньої стінки грудного відділу аорти, що утворилося незадовго до настання смерті від одноразової колюче-ріжучої дії твердого плоского однобічно-гострого клинкового знаряддя, по типу ножа і має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як такого, що небезпечне для життя в момент заподіяння та перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Також в ході даного дослідження у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: подряпини шкіри кінчика носу зліва, що утворилась незадовго до настання смерті від одноразової травмуючої дії тупого твердого предмету і має ознаки тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває; ран шкіри передньої поверхні грудної клітки зліва в проекції лівої ключиці, бокової поверхні середньої фаланги лівого пальця лівої кисті зі сторони безіменного пальця лівої кисті, основній фаланги долонної поверхні вказівного пальця лівої кисті, долонної поверхні лівої кисті з переходом на її зовнішньо-бокову поверхню між великим та вказівним пальцями лівої кисті, що утворилися незадовго до настання смерті від ріжучої дії гострого краю якогось твердого плоского травмуючого предмета і мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Травмуючий предмет, яким заподіяне виявлене на тілі ОСОБА_9 проникаюче колото-різане ушкодження діяв на передню поверхню грудної клітки спереду назад, зверху вниз та справа наліво по відношенню до сагітальної вісі тіла людини. В момент нанесення тілесного ушкодження тіло ОСОБА_9 могло перебувати як у вертикальному так і горизонтальному положенні.

При самообороні у ОСОБА_9 могли утворитися тілесні ушкодження у виді рани шкіри бокової поверхні середньої фаланги середнього пальця лівої кисті зі сторони безіменного пальця лівої кисті, основній фаланги долонної поверхні вказівного пальця лівої кисті, долонної поверхні лівої кисті з переходом на її зовнішньо-бокову поверхню між великим та вказівним пальцями (а.п. 54-57, т. 2).

Із даних висновку судової імунологічної експертизи № 174 від 04.06.2021 року вбачається, що кров з трупа ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерелогічною системою АВ0 (а.п. 59, т. 2).

Змістом протоколу слідчого експерименту стверджується, що ОСОБА_7 в присутності захисника, з застосуванням відеозапису, що виключало вчинення на нього будь якого тиску і примусу, ствердив обставини позбавлення життя потерпілої з застосуванням ножа викладаючи свою версію подій (а.п. 67-72 т. 2).

Із змісту висновку судової імунологічної експертизи № 333 від 03.06.2021 року вбачається, що кров ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерелогічною системою АВ0 (а.п. 80, т. 2).

Даними висновку експерта № 1145 від 08.06.2021 року стверджується, що в момент вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, який складав 1,76 проміле (а.п. 81, т. 2).

Із змісту висновку судової біологічної експертизи № СЕ-19/102-21/8394-БД від 06.07.2021 року вбачається, що на кухонному ножі з руків`ям чорно-білого кольору з нашаруваннями речовини бурого кольору ззовні схожої на кров, виявлені клітини з ядрами.

Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, які виявлені на вказаному ножі збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 . Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_7 виключається.

Генетичні ознаки клітин з ядрами виявлених на означеному ножі є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (а.п. 82-98, т. 2).

Даними висновків судових імунологічних експертиз №№ 355, 356 від 14 та 18 червня 2021 року стверджується, що на одязі ОСОБА_7 , знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, яка може належати особі (особам) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В в тому числі і потерпілій ОСОБА_9 і не може належати ОСОБА_7 (а.п. 100-101, 102-103, т. 2).

Із висновків судових імунологічних експертиз №№ 337, 338, 339 від 14 та 18 червня 2021 року вбачається, що кров виявлена на поверхнях плитки пічки, підлоги та стіни кухні будинку АДРЕСА_2 відноситься групи А з ізогемаглютиніном анти-В та може належати потерпілій ОСОБА_9 (а.п. 104-105, 106-107, 108-109, т. 2).

Проаналізувавши названі висновки експертів в сукупності з іншими дослідженими доказами, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що виявленні в домоволодінні обвинуваченого, одязі потерпілої, предметах побуту та ножі сліди крові, належать саме потерпілій ОСОБА_9 . Оскільки саме в даному житловому приміщенні, перебуваючи у вказаному одязі ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження спричиненні обвинуваченим внаслідок ударів ножем, що супроводжувалося значною крововтратою.

Даними судової медичної експертизи № 403 від 09.06.2021 року стверджується, що у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден шкіри на кінчику носа, на спинці носу справа, в ділянці лівої вилиці, що могли утворитися від дії тупо-загострених плоских твердих предметів, якими могли бути нігті пальців рук та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, тобто могли утворитись в результаті боротьби з потерпілою (а.п. 121, т. 2).

Із змісту висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 307 від 23 червня 2021 року вбачається, що ОСОБА_7 на момент вчинення злочину і на теперішній час міг та може усвідомлювати фактичний характер і суспільну небезпеку своїх дій, на момент вчинення злочину міг керувати своїми діями. ОСОБА_7 на момент вчинення злочину психічним захворюванням не страждав та не страждає таким і на даний час та в стані тимчасового розладу психічної діяльності, іншого хворобливого стану психіки не знаходився і застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, зазначеним висновком експерта підтверджено ту обставину, що відносно скоєного і на теперішній час ОСОБА_7 можна вважати осудним (а.п. 228-230, т. 2).

Про наявність умислу в діях ОСОБА_7 на позбавлення життя ОСОБА_9 свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, їх кількість, локалізація поранень, в тому числі на руках, а саме за допомогою ножа в грудну клітку, тобто виключно в життєво важливі органи.

Про наявність умислу в діях ОСОБА_7 , спрямованого саме на умисне позбавлення життя потерпілої ОСОБА_9 , вказує також те, що злочинні дії обвинуваченого продовжувалися на протязі значного часу, супроводжувалися нанесення ним потерпілій ще ряду тілесних ушкоджень, наявність спричинених тілесних ушкоджень за допомогою ножа в тому числі на руках потерпілої та наявність таких на обличчі обвинуваченого, безпосередньо свідчить про боротьбу між ними, подолання опору ОСОБА_9 та досягнення мети вбивства потерпілої, шляхом нанесення ряду ударів ножем.

При встановленні спрямованості умислу обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів враховує дані про інтенсивність нападу, що дії обвинуваченого були спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_9 , про це свідчать дані щодо кількості, локалізації поранень, сили ударів і нанесення їх в область життєво важливих органів. Встановлені фактичні обставини провадження свідчать про те, що обвинувачений виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, настання смерті потерпілої (наніс ряд ударів ножем виключно в життєво важливі органи).

Сукупність всіх встановлених судом першої інстанції обставин вчинення злочину, спосіб, кількість, характер і локалізація поранень, причини припинення злочинних дій, поведінка обвинуваченого і потерпілої, що передувала події, їх стосунки, вказують про цілеспрямовані, обдумані і умисні дії ОСОБА_7 спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_9 .

Зазначені вище обставини, наявність у потерпілої ОСОБА_9 ряду ножових поранень, в тому числі на руках, відсутність у обвинуваченого в піднігтьовому вмісті кистей рук епітеліальних клітин з ядрами та слідів крові сторонньої людини, свідчить про те, що саме потерпіла оборонялася, а не нападала, повністю виключають вбивство ОСОБА_9 при самозахисті чи з необережності, в чому намагається переконати колегію суддів сторона захисту, оскільки дії ОСОБА_7 носили свідомий, умисний, цілеспрямований характер.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість порушення кримінального провадження та засудження ОСОБА_7 .

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.

Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочину ОСОБА_7 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та свідків заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Таким чином, підстав вважати, що в процесі досудового розслідування зі сторони органів досудового розслідування на обвинуваченого чи свідків чинився тиск, в колегії суддів немає, не здобуто таких доказів і в процесі апеляційного розгляду.

Колегія суддів відхиляє твердження обвинуваченого та його захисника в тій частині, що ОСОБА_7 вчинив вбивство потерпілої з необережності, оскільки вони є не послідовними, суперечливими, не відповідають фактичним обставинам провадження та спростовуються дослідженими в судовому засіданні, вищенаведеними доказами.

В тому числі, даними висновку додаткової судово-медичної експертизи № 69 від 26.07.2021 року з яких вбачається, що можливість отримання виявлених на тілі потерпілої ОСОБА_9 тілесних ушкоджень за обставин на які вказує обвинувачений ОСОБА_7 виключається (а.п. 73-76, т. 2).

Більше того, на переконання колегії суддів, з огляду на наявність у потерпілої різаних ран на руках прямо та безпосередньо вказує на неодноразове нанесення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень за допомогою ножа та вжиття нею заходів для самооборони, в тому числі перехоплення леза ножа рукою, що повністю узгоджуються з даними висновку лікаря судово-медичного експерта № 68 від 21.07.2021 року (а.п. 54-57, т. 2).

Вказані обставини, наявність у потерпілої різаних ран від леза ножа на руці, повністю спростовують твердження сторони захисту в частині скоєння вбивства потерпілої обвинуваченим з необережності.

Не може погодитися колегія суддів і з твердженнями сторони захисту, що обвинувачення ОСОБА_7 ґрунтується виключно на його зізнавальних показаннях. Оскільки, його вина у вчиненні злочину доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами досудового розслідування, досліджених та перевірених судом доказах у їх сукупності, в тому числі даних протоколів слідчих дій, висновках експертів, які підтверджують обставини та висновки встановлені судом та спростовують твердження обвинуваченого і його захисника.

Як органами досудового розслідування так і судом у встановленому законом порядку були вжиті та проведені всі належні заходи щодо визначення механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

Зокрема, призначено та проведено судово-медичні дослідження вказаних обставин, які дали вичерпні відповіді на спірні питання, в тому числі захисника.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації стороною захисту не надано.

Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

При цьому, колегія суддів вважає, що ряд питань щодо встановлення механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень носять юридичний характер та знаходяться поза межами знань фахівців у галузі медицини та вирішені судом при ухвалені вироку.

Оголошена ОСОБА_7 підозра, кваліфікація його дій, з якою погодився суд, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу, мотиву та інших обставин вчинення злочину, наскільки вони відомі слідчому. Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 374 КПК України.

Тому твердження сторони захисту, що органами досудового розслідування та судом не виконані вимоги ст. 91 КПК України не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Ставлячи питання про зміну вироку суду, сторона захисту, конкретних фактів порушення прав та законних інтересів обвинуваченого органами досудового розслідування та судом не навела, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення в частині апеляційних доводів сторони захисту, колегією суддів не встановлено.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів та особи обвинуваченого.

Зокрема, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особливості, його особу, зокрема характеристики, сімейний стан, спосіб та механізм позбавлення життя потерпілої, думку потерпілих, які просили суворо покарати обвинуваченого.

Як стверджується матеріалами провадження вину у вчиненні злочину ОСОБА_7 не визнав навіть під тиском зібраних у провадженні доказів, даних виявлення жалю, спроби виправити ситуацію у провадженні не встановлено, не вживав достатніх заходів для досягнення порозуміння з потерпілими.

Призначаючи обвинуваченому покарання місцевий суд врахував, що ОСОБА_7 , який позитивно характеризується за місцем проживання, визнаний винним у вчиненні особливо тяжкого злочину, взяв до уваги наслідки, що настали у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_9 , спосіб та механізм позбавлення життя потерпілої, скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, що обтяжує його покарання, те що збитки спричинені злочином не відшкодовані, прийшов до обґрунтованого висновку, що йому слід обрати покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, лише у виді позбавлення волі.

При цьому, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, при даних конкретних обставинах провадження та особі обвинуваченого є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.

А тому колегія суддів не може погодитись з твердженнями сторони захисту про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку місцевого суду в межах апеляційних вимог сторони захисту не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 9 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3