Справа № 461/2844/22
Провадження № 1-кс/461/2222/22
17.06.2022 року м. Львів
15.06.2022 року власник майна ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03.11.2021 року на вантажний автомобіль марки «Renault Т460», р.н.з НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», р.н.з. НОМЕР_2 , які належать їй на праві приватної власності, дозволити їй право володіння та користування ними, передавши такі на відповідальне зберігання їй.
В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03.11.2021 року було накладено арешт на вантажний автомобіль марки «Renault Т460», р.н.з НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», р.н.з. НОМЕР_2 , які належать їй на праві приватної власності, із забороною користування, розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій. Підставою для арешту стало те, що вказаний автомобіль був визнаний речовим доказом, оскільки був знаряддям вчинення злочину, на ньому зберіглись сліди злочину та має важливе доказове значення. Однак, на даний час були вчинені усі необхідні слідчі дії, пов`язані із зазначеним автомобілем огляд, слідчий експеримент, проведені експертиза технічного стану та транспортно-трасологічна. Вважає, що надалі в застосуванні арешту в повному об`ємі потреби немає, цілі поставлені органом досудового розслідування досягнуті, всі дії з участю автомобіля виконані, а подальший арешт обмежує її права як власника майна, унеможливлює використання автомобіля у її безпосередній господарській діяльності для вантажних автомобільних перевезень та приносить збитки її підприємству. Крім того, водій ОСОБА_4 , який керував вказаним автомобілем під час дорожньо-транспортної пригоди та був її учасником, на даний час перебуває у складі Збройних Сил України та перебуває у зоні бойових дій. Гарантує, що у випадку необхідності, зобов`язується доставити автомобіль до органу досудового розслідування чи суду.
Власник майна ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд клопотання у її відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином.Старший слідчий ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 подав слідчому судді письмову заяву про розгляд клопотання у його відсутності. Зазначив, що всі необхідні експертизи автомобіля на даний час проведені, а тому не заперечує щодо скасування арешту в частині користування автомобілем та передання на відповідальне зберігання. В частині скасування заборони розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій з вказаним транспортним засобом, з метою збереження речових доказів, просить відмовити.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, - фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи передбачені ч.2 ст.174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя, виходячи з загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності осіб, що не з`явились, з урахуванням наявних у слідчого судді матеріалів.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього документи, приходить до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Так, згідно витягу є ЄРДР, 31.10.2021 року близько 20.30год. водій ОСОБА_4 керуючи вантажним автомобілем марки «Renault Т460», р.н.з НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», р.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Львівській в м. Червоноград Львівської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який отримав тілесні ушкодження з яким госпіталізований в реанімаційне відділення Червоноградської ЦМЛ.
Постановою слідчого від 01.11.2021 року вантажний автомобіль марки «Renault Т460», р.н.з НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», р.н.з. НОМЕР_2 ,визнано речовими доказами. Місцем зберігання речового доказу визначено територію Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 03.11.2021 року накладено арешт на вантажний автомобіль марки «Renault Т460», р.н.з НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», р.н.з. НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_3 , шо зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування, розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій.
Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що підставою для накладення вказаного арешту було те, що автомобіль та напівпричіп, відповідали критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України щодо речового доказу та були залучені для проведення експертиз.
Слідчим суддею встановлено, що згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , вантажний автомобіль марки «Renault Т460», р.н.з НОМЕР_1 , та напівпричіп «SCHMITZ», р.н.з. НОМЕР_2 , належать на праві приватної власності ОСОБА_3 .
Слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для його власника (володільця), розумність та співрозмірність обмеження права власності (володіння) завданням кримінального провадження, той факт, що досудове розслідування кримінального провадження триває вже більше семи місяців, а арешт майна може бути накладений як з позбавленням права користування, так і без такого, слідчий суддя, відповідно положень п.5 ч.2 ст.173, ч.4 ст.173 КПК України, вбачає підстави для часткового задоволення клопотання, а саме: скасування застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в частині позбавлення права на користування арештованим вантажним автомобілем та напівпричепом, та вважає за можливе повернути вищевказані арештовані транспортні засоби в користування ОСОБА_3 .
Разом з тим, беручи до уваги, що досудове розслідування триває, що не виключає подальших слідчих дій, для проведення яких можуть знадобитися зазначені транспортні засоби, підстав скасування їх арешту в іншій частині не вбачається.
Керуючись ст.ст. 100, 170, 171, 173, 174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Передати на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль марки «Renault Т460», р.н.з НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», р.н.з. НОМЕР_2 .
Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 17.06.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1