Справа № 527/796/22
провадження № 1-і/527/20/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2022 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника- ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000359 від 27.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чугуїв Чугуївського району Харківської області, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, раніше згідно ст. 89 КК України не судимої, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадження Глобинського районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000359 від 27.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 185 КК України. В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження. У вказаному кримінальному провадженні обвинуваченій ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався судом. В подальшому вказаний запобіжний захід відповідно до вимог ст. 615 КПК продовжено автоматично до 04.06.2022. Розгляд кримінального провадження по суті триває, докази не досліджені. Закінчити судовий розгляд вказаного кримінального провадження на даний час неможливо у зв`язку з тим, що судове слідство не закінчено. Станом на цей час існує необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може їм запобігти. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні 2 нетяжких та 1 тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. У судові засідання, призначені на 09.06.2020, 04.08.2020, 24.09.2020, 10.11.2020, 25.01.2021, 17.03.2021, 06.05.2021 ОСОБА_5 не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, в зв`язку з чим, до ОСОБА_5 застосовувався привід на судові засідання, який не був виконаний у зв`язку із відсутністю обвинуваченої ОСОБА_5 за місцем реєстрації та за місцем мешкання. Таким чином, є підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_5 переховувалась від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. враховуючи вищевикладені обставини, які в своїй сукупності свідчать про те, що з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочинів, тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою уникнути відповідальності та забезпечення подальшого виконання можливого винесеного відносно неї обвинувального вироку за вчинення злочину, передбаченого вищевказаною статтею Кримінального кодексу України, не має постійного місця мешкання, вбачається ризик того, що вона може вчинити спробу переховуватись від суду. Крім того, остання вже переховувалась від суду, у зв`язку з чим була оголошена у розшук. Обвинувачена ОСОБА_5 офіційно не працевлаштована, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, незадовільний матеріальний стан і відсутність законних джерел існування вказують на наявність ризику вчинення нею іншого кримінального правопорушення. З огляду на те, що обвинуваченій ОСОБА_5 безпосередньо відомі свідки у вказаному кримінальному провадженні та перебуваючи на свободі ОСОБА_5 може незаконно впливати на останніх (шляхом погроз, умовлянням або вчиненням нових кримінальних правопорушень), вбачається ризик незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні. У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним вище ризикам, прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 діб з визначенням застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно Розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року на підставі ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Чугуївського міського суду Харківської області за Глобинським районним судом Полтавської області.

Відповідно до п. 5 роз`яснення Верховного Суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», у разі неможливості у визначений КПК України строк суддею(колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому ч.3 ст. 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності-іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями клопотання про продовження строків тримання під вартою передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

Оскільки територіальну підсудність справ змінено, однак сама кримінальна справа на розгляд до Глобинського районного суду Полтавської області не була передана, суд дійшов висновку про необхідність вирішення питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою одноособово.

Ухвалою суду від 01.06.2022 проведення судового засідання з розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу було призначено в режимі відеоконференції.

Обвинувачена ОСОБА_5 утримується у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», до суду надано довідку, за змістом якої у вказаній установі доступ до мережі інтернет відсутній у зв`язку з пошкодженням кабельної мережі, тому проведення засідань з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в режимі відеоконференцій не можливе.

Відповідно до п. 7 роз`яснення Верховного Суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 "Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду, якщо через об`єктивні обставини учасник кримінального провадження не може брати участь у засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, та надав пояснення, аналогічні викладеним в клопотанні.

Захисник проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під ОСОБА_5 заперечувала, посилаючись на необґрунтованість клопотання прокурора. Не оспорювала ту обставину, що обвинувачена перебувала у розшуку. Зауважила, що обвинувачена знаходиться під вартою тривалий час, зі спливом якого ризики, передбачені ст. 177 КПК України зменшувалися та зникли. Зазначила, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, оскільки має постійне місце мешкання, цивільного чоловіка та неповнолітню дитину. Пояснила, що обвинувачена не має наміру ухилятися від суду та незаконно впливати на свідків, оскільки судовий розгляд кримінального провадження здійснювався відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, без дослідження доказів, та головуючий по справі в нарадчій кімнаті заявив самовідвід. Просила змінити запобіжний захід ОСОБА_5 на особисте зобов`язання.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно п.1, п. 3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування ( Бекчиєв проти Молдови §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти ( Ідалов проти Росії , Гарицьки проти Польщі , Храїді проти Німеччини , Ілійков проти Болгарії ).

Суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Ілійков проти Болгарії № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів .

Вирішуючи клопотання прокурора, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_5 . Суд враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні 3 епізодів умисних корисливих злочинів, два з яких нетяжкі злочини, а один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. У зв`язку з ухиленням від суду оголошувалася в розшук. Також суд враховує вік обвинуваченої та стан її здоров`я, відсутність у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків (не заміжня, не має офіційного джерела доходів), а відтак, з урахуванням наведених даних суд вважає, що обставини регламентовані п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177, п. п. 1-3 ч. 1 ст.194 КПК України є дійсними.

Суд приходить до висновку, що вказані ризики, на цей час є реальними, враховуючи зміст пред`явленого обвинувачення, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_5 обвинувачується.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Вказані обставини судом враховані при розгляді клопотання прокурора.

А відтак, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість клопотання прокурора, суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Ілійков проти Болгарії № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів . Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій, у разі визнання її винною, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на свідків і можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, спростовують доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Оскільки термін дії запобіжного заходу спливає 04.06.2022 року, закінчити розгляд справи до вказаного строку не є можливим, підстави для продовження запобіжного заходу обвинуваченій, зазначені судом, продовжують існувати на даний час, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченій дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183, п.2 ч.5 ст.182 КПК України, суд вважає необхідним визначити розмір застави, яка дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49620 грн. (20 х 2481 грн. = 49620 грн.).

Керуючись ст.ст.177,182,183,194,372,376,392 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора -задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 30 липня 2022 року, включно.

Визначити суму застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень 00 коп. Застава може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), до сплину терміну тримання під вартою, призначення платежу обов`язково зазначати інформацію про ухвалу суду, який обрав заставу, міру запобіжного заходу, прізвище, ім`я, по-батькові обвинуваченого.

У разі внесення застави ОСОБА_5 - з-під варти звільнити.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, на неї покладаються обов`язки, визначені ухвалою суду.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачена вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинувачену ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати на виклики прокурора та суду.

Роз`яснити обвинуваченій, що у разі невиконання вказаних обов`язків застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику ДУ "Харківський слідчий ізолятор" - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1