Ухвала

Іменем України
10 червня 2022 року

м. Київ
провадження № 51-1651 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 8 лютого 2022 року.
Суть питання та встановлені судом обставини
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд у касаційному порядку постановлених відносно нього судових рішень, просить їх скасувати та закрити кримінальне провадження.
Мотиви Суду
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.
Так, коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході кримінального провадження. Для цього сторона має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не погоджується з постановленими відносно нього вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2021 року та ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 8 лютого 2022 року, просить їх скасувати, однак не наводить правового обґрунтування щодо їх незаконності чи необґрунтованості з наведених підстав, передбачених ст. 438 КПК України.
При цьому, ОСОБА_4 обмежується лише наведенням загальних фраз щодо неправильного застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, однак чітко не розмежовує та не зазначає в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального, а в чому - процесуального права.
Разом з тим, засуджений у своїй касаційній скарзі вказує про упередженість органу досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002295, за його заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення.
Однак ОСОБА_4 не враховує того, що 24 червня 2021 року Деснянський районний суд м. Чернігова, розглянувши кримінальне провадження за № 0002270, постановив відносно нього вирок саме у цьому провадженні, а не в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002295.
Крім того, ОСОБА_4 у касаційній скарзі не погоджується з оцінкою доказів та визнання їх допустимими, дає їм власну оцінку, що з огляду на вимоги як ст. 438, так і ст. 433 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Засуджений також просить закрити кримінальне провадження, однак не наводить правових підстав для цього. Також не враховує того, що в силу приписів ст.433 КПК України, суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях.
Слід також зазначити, що, порушуючи питання про скасування ухвали Чернігівського апеляційного суду від 8 лютого 2022 року, засуджений не наводить правового обґрунтування щодо її незаконності чи необґрунтованості з наведених підстав, передбачених ст. 438 КПК України. Касаційна скарга містить формальне посилання на порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, однак у ній відсутні обґрунтовані доводи щодо незаконності ухвали цього суду та невідповідності її вимогам ст. 419 КПК України.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Ураховуючи викладене, керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3