Справа № 308/9705/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання дізнавача сектору дізнання Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000699 від 24.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
Дізнавач сектору дізнання Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_2 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000699 від 24.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна.
Клопотання мотивує тим, що сектором дізнання Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000699 від 24.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбачених ч. 1 ст. 190 КК України.
Як вказує дізнавач, підставою, для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_1 , про вчинення відносно нього кримінального правопорушення проступку. Так, 24.06.2022, в чергову частину Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 про те, що 21.06.2022 невстановлена особа шахрайським шляхом під приводом перевезення автомобіля за кордон виманила у заявника грошові кошти, проте останній автомобіль в зазначений строк так і не отримав, чим було завдано матеріального збитку. 21.06.2022 потерпілим ОСОБА_4 здійснено переказ грошових коштів в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий у AT «Ощадбанк».
Дізнавач зазначає, що таким чином, в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що укладені договори між вказаними вище громадянами мають ознаки безтоварності, та цілеспрямовано вчинені з метою заволодіння грошовими коштами, які належать ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою останнього в результаті вказаного кримінально караного діяння останньому було спричинено матеріальних збитків.
Як вказано у клопотанні, відповідно отриманих сектором дізнання відомостей в ході досудового розслідування було встановлено, що грошові кошти потерпілого ОСОБА_4 на загальну суму 34 000 тисячі гривень, перераховані на картковий рахунок AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 . Також в ході виконання доручення в порядку статті 40-1 КПК України наданого працівникам ВПК в Закарпатській області, було встановлено, що перше зняття грошових коштів з карткового рахунку AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відбувалося 21.06.2022 з 13:01:46 до 13:04:57 год. в банкоматі «Ощадбанку» А2200058 за адресою: м. Хмельницький, вул. Львівське шосе 1, суми 8000+8000+8000+6000 грн. Друге зняття грошових коштів з карткового рахунку AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відбувалося 21.06.2022 з 19:25:55 до 19:28:35 год. в банкоматі А2200038 за адресою: м. Хмельницький, вул. Миру 69, суми 8000+8000+1000 грн.
Дізнавач зазначає, що орган досудового розслідування вважає за необхідне звернутися до суду із клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на вказаному картковому рахунку зважаючи на те, що є підстави вважати перерахування грошових коштів ОСОБА_4 на картковий рахунок AT «Ощад банк» № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 є безпідставним, а заважаючи на фактичні обставини кримінальним правопорушенням, яке спрямоване на привласнення грошових коштів.
У клопотанні вказано на те, що метою накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку AT «Ощад банк» який зазначений та описаний вище являється унеможливлення подальшого їх виведення різними шляхами та привласнення у незаконний спосіб.
Як на підставу накладення арешту на грошові кошти, що містяться на розрахункових рахунках, дізнавач вказує на покази потерпілого ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні (проступку), який показав, що товару, а саме автомобілів згідно укладеного договору з вище вказаною особою не отримав та не отримує, а громадянин ОСОБА_5 , в свою чергу категорично не відповідає на будь які дзвінки потерпілого та будь-які дії зв`язатися з ним не знаходять логічного завершення.
Дізнавач вказує на те, що згідно наявних відомостей та встановлених фактів у кримінальному провадженні, розмір заподіяної шкоди інтересам ОСОБА_4 , що спричинені йому в результаті шахрайських дій ОСОБА_5 , становить 34 000 гривень, що являється сумою завдатку, які він перерахував останнюму як гарантію отримання ним автомобілів.
При мотивуванні клопотання дізнавач посилається на ст. 2, ст. 131, ч. 1 ст. 170, ч. 2 ст. 170, ч. 5 ст. 170 КПК України, ч. 11 ст. 170 КПК України.
Дізнавач просить слідчого суддю: накласти арешт на грошові кошти та на картковий рахунок AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , МФО 300465, належному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 ; Встановити заборону на розпорядження грошовими коштами та карткою з картковим рахунком AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , МФО 300465, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 ; Зупинити видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на рахунок та вже можуть містяться на картковому рахунку AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 .
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку:
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 вказаної норми, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Як убачається з наданих суду матеріалів, підозру ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, не оголошено, а тому він не перебуває в рамках вказаного кримінального провадження у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин, ОСОБА_5 на даному етапі досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи.

Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся дізнавач, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.

При цьому, вказуючи на мету накладення арешту, у клопотанні зазначено зміст ч.2 ст. 170 КПК України, проте конкретно не визначено мету такого арешту.
Окрім того, дізнавач в мотивувальній частині клопотання посилається на положення ч.5 ст. 170 КПК України, разом із тим, у матеріалах клопотання відсутні відомості щодо оголошення будь якій особі підозри у вчиненні кримінального правопорушення перед баченого ч.1 ст. 190 КК України.
Слід зазначити, що санкція ч.1 ст. 190 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є: арешт майна;
Відповідно до ч.3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. 5 вказаної норми, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Слідчий суддя вважає, що в порушення вимог п.1 ч.2 ст. 171 КПК України, дізнавачем у клопотанні не визначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту майна.

Фактично обґрунтування необхідності накладення арешту дізнавач не наводить, обмежившись загальними мотивами.
При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на ініціатора клопотання про арешт майна. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Тобто, власник майна, має бути належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, з метою забезпечення дотримання його прав.
Таким чином слідчий суддя позбавлений можливості повідомити власників майна про час та дату розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене майно.
З огляду на викладене слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України.

Відповідно до положень ч.6 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання дізнавача сектору дізнання Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000699 від 24.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1