Справа № 163/1021/22
Провадження № 1-кс/163/356/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року Слідчий суддя Любомльського районного суду
Волинської області ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області погоджене з начальником Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000036,

в с т а н о в и в :

Клопотання обґрунтоване тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000036 встановлено незаконність отримання громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у власність земельних ділянок для індивідуального садівництва на території Шацької селищної ради.

Незаконність в отриманні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельних ділянок полягає у тому, що вони скориставшись правом безоплатної приватизації земельних ділянок для індивідуального садівництва, які отримали на підставі рішення Ковельської міської ради від 27 червня 2019 року № 52/14, повторно отримали земельні ділянки аналогічного цільового призначення на підставі рішення Шацької селищної ради від 26 жовтня 2021 року № 16/20.20.

При цьому, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , достовірно знаючи про використане ними право безоплатної приватизації земельної ділянки за цільовим призначенням «для індивідуального садівництва», які отримали на підставі рішення Ковельської міської ради від 27 червня 2019 року № 52/14, з метою протиправного отримання земельної ділянки з таким же цільовим призначенням на території Шацької об`єднаної територіальної громади, надали нотаріально посвідчені довіреності на ОСОБА_7 , якими його уповноважили бути їх представником у всіх державних органах влади та місцевого самоврядування при вирішенні питання, що стосуються отримання земельної ділянки у власність як учаснику АТО, розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та реєстрації її в ДРРП з правом подальшого відчуження, при цьому не повідомили його про використання свого права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва.

На підставі заяв ОСОБА_7 , поданих на підставі указаних довіреностей, Шацькою селищною радою були прийняті рішення № 12/17.26 від 14.07.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та № 16/20.17 від 26 жовтня 2021 року про затвердження проектів землеустрою та надання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для індивідуального садівництва з кадастровими номерами :04:004:0197 та :04:004:0198.

Слідчий вважає, що вказані земельні ділянки мають усі ознаки, які характерні речовому доказу, оскільки самі по собі є об`єктами кримінально-протиправних дій та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та є річчю, набутою кримінально протиправним шляхом. Тому, з метою збереження земельних ділянок як речових доказів, запобігання можливості їх відчуження, а також забезпечення подальшого відшкодування державі збитків шляхом вжиття відповідних заходів цивільного-правового характеру (цивільного позову у кримінальному провадженні), вважає необхідним застосувати відносно цих земельних ділянок заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту.

Старший слідчий ОСОБА_4 в канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у зв`язку із проведенням слідчих дій; вимоги клопотання підтримав та просив їх задовольнити.

Власники земельних ділянок в судове засідання не з`явились.

Під час розгляду клопотання встановлено таке.

27 червня 2022 року у ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження № 0000036 за ознаками ч.3 ст.358 КК України по факту вчинення підробки групою осіб за попередньою змовою при отриманні у власність земельних ділянок для індивідуального садівництва на території Шацької селищної ради, що завдало значної шкоди потерпілому.

Внесення вказаних відомостей, пов`язано із наступними обставинами.

09 липня 2019 року за ОСОБА_6 зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,1109 га для індивідуального садівництва.

Земельна ділянка з аналогічним цільовим призначенням площею 0,044 га за ОСОБА_5 на праві власності зареєстрована 25 липня 2019 року.

Ці земельні ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 набули на підставі рішення Ковельської міської ради № 52/14 від 27 червня 2019 року, прийнятим згідно їх власноручних заяв.

Відповідно до ч.4 ст.116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

У частині 1 статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

22 червня 2021 року ОСОБА_7 , діючи на підставі наданих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 нотаріально посвідчених доручень, звернувся від імені останніх до голови Шацької селищної ради із заявами про надання їм дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для садівництва із земель комунальної власності Шацької ОТГ, вказавши, що права на безоплатну приватизацію земельної ділянки із таким цільовим призначенням його довірительки не використали.

На підставі цих заяв Шацькою селищною радою 14 липня 2021 року були прийнятті рішення № 12/17.28, № 12/17.26, якими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було надано дозвіл на розробку відповідної проектної документації із землеустрою.

Рішеннями цієї селищної ради від 26 жовтня 2021 року № 16/20.20, 16/20.17 ОСОБА_5 безоплатно передано у власність земельну ділянку для індивідуального садівництва площею 0,12 га з кадастровими номерами :04:004:0198, а ОСОБА_6 - таку ж по площі земельну ділянку з кадастровими номерами :04:004:0197.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ці земельні ділянки на праві власності зареєстровані за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 11 листопада 2021 року.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно із ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, по-винно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

За змістом ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Як встановлено з матеріалів клопотання досудове розслідування кримінального провадження № 0000036 проводиться за ознаками ч.3 ст.358 КК України по факту вчинення підробки групою осіб за попередньою змовою при отриманні у власність земельних ділянок для індивідуального садівництва на території Шацької селищної ради.

Проте, ні в клопотанні, ні у доданих до нього матеріалах, не зазначено ні документів, які були підроблені і на їх підставі були отримані земельні ділянки, ні можливих причетних до цієї підробки осіб.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що досудове розслідування по виявленому факту проводиться з 27 червня 2022 року, тобто понад двох місяців.

Крім цього, сам зміст поданого слідчим клопотання не відповідає кваліфікації розслідуваного злочину і не відображає його конкретної об`єктивної сторони.

Оскільки слідчим не вказано у клопотанні та не надано жодних доказів, на підтвердження наявності ознак підробки документів та яких саме, тому не видається можливим встановити обставин, які підлягають доведенню з огляду на таку правову кваліфікацію.

У зв`язку із цим не є зрозумілим, яке саме доказове значення в розумінні ст.98 КПК України мають ці земельні ділянки у кримінальному провадженні.

При цьому, самої постанови про визнання земельних ділянок речовими доказами слідчий до клопотання не додав.

Із поданого клопотання можна лише констатувати отримання громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 земельних ділянок всупереч вимог ч.1 ст.121 ЗК України, однак недотримання цих вимог саме по собі автоматично не утворює певного складу кримінального правопорушення, тому може вказувати на існування й цивільно-правових відносин.

Ризик відчуження земельних ділянок не виключається, проте за таких обставин його запобігання можливе також в порядку цивільного судочинства шляхом забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Ураховуючи вищенаведене, необхідності у накладенні арешту на земельні ділянки під час розгляду клопотання не встановлено, тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання про накладення арешту в кримінальному провадженні № 0000036 на земельні діляноки для індивідуального садівництва з кадастровими номерами :04:004:0197 та :04:004:0198 відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1