Провадження №1-кп/447/71/22
Справа №447/789/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2022 Миколаївський районний суд Львівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві Львівської області матеріали кримінального провадження № 0000382 внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 29.11.2020 про обвинувачення:

неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Львівської області, українця, громадянина України, студента Львівського МВПУ АТБ, раніше не судимого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

прокурор ОСОБА_4

неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представник потерпілих адвокат ОСОБА_9

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 28.11.2020, приблизно о 22 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 , без реєстраційних документів та посвідчення водія, яке не отримував, рухаючись по дорозі Миколаїв-Городок у напрямку до м. Городок, при проїзді її ділянки в с. Ричагів Миколаївського району (на даний час Стрийського району) Львівської області, поблизу шиномонтажу, що по вул. Л. Українки, 2А, грубо порушив вимоги Р.1 п. п.1.5, 1.10 (у частині визначення термінів "дорожня обстановка", "дорожні умови", "безпечна швидкість", "населений пункт", небезпека для руху"); Р. 2 п. п. 2.1.а), б), ґ), 2.3.6) Р.10 п. п. 10.1; Р. 12 п. п. 12.1, 12.3, 12.4, Правил дорожнього руху України, які виразилися у тому, що він під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виявлення небезпеки для руху, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості свого транспортного засобу шляхом застосування своєчасного екстренного гальмування аж до повної його зупинки, виїхавши на смугу зустрічного руху, здійснив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину дороги зліва на право по напрямку руху автомобіля, та зник з місця події.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, неповнолітній ОСОБА_10 отримав тупу поєднану травму тіла у вигляді множинних переломів кісток тулуба, що призвело до гострої внутрішньої крововтрати, множинні двобічні переломи ребер з ушкодженням легень та ушкодження печінки, від чого помер на місці події.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав частково. В судових дебатах зазначив, що шкодує, що сів за кермо транспортного засобу у той день та рухався по центру дороги, яка була розділена крапочками білого кольору, так як була погана видимість та падав лапатий сніг і все, що він встиг зробити після того, як побачив ОСОБА_10 , забрав ногу з педалі газу.

Крім часткового визнання своєї вини неповнолітнім обвинуваченим, факт скоєння злочинних дій підтверджується всіма зібраними по справі доказами, а саме:

показами потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що є матір`ю загиблого ОСОБА_10 . Щодо обставин справи може повідомити, що приблизно о 22.20 год до її чоловіка подзвонив родич ОСОБА_11 і сказав, що їхнього сина збила машина. Безпосередньо після того, що сталося вона прибула на місце події з рідним братом та чоловіком, машини швидкої допомоги вже не було та не було тієї людини яка збила їхнього сина, було багато людей, але хто саме був вона не може сказати. Тіло сина було накрите клейонкою, ноги були направлені до середини дороги, голова на обочині, він лежав на спині. Щодо того як освітлювалась вулиця не пам`ятає. Може сказати, що дорога була освітлена, пряма, поворотів немає. В цей день погода була суха, покриття дороги чисте, а дрібний дощ та сніг почався вже після того як син був збитий. До ранку перебували на місці події, тіло було на дорозі до 03:00 год. Свідки які були присутні на місці події сказали, що водій навіть не тормозив і втік з місця вчинення злочину, його шукали. В той момент коли вони були у сина в морзі повідомили, що машину знайшли в полі, а також знайшли водія. Зі слів свідків їй відомо, що її син ОСОБА_12 стояв на дорозі, а водій виїхав на зустрічну і його збив, син не зміг навіть подумати, що на нього виїдуть. Це вказали свідки які були на місці події. В машині було 5 людей. Наголошує на тому, що були очевидці які бачили момент наїзду на її сина. ОСОБА_13 є хлопцем, який казав, що бачив момент наїзду.

Щодо того за яких обставин її син опинився на дорозі в нетверезому стані та за яких обставин вживав алкоголь до події їй невідомо. Також їй не відомого про те, що її син для розваг любив вибігати перед авто на дорогу. Потерпіла зазначає, що її син кожного дня не вживав алкоголь, якщо святкували щось то міг вживати алкоголь. Потерпіла займалась вихованням сина. Жилету світловідбивного сину не давала. Вказує, що ОСОБА_12 стояв на смузі зустрічного руху.

Цивільний позов підтримує в повному обсязі, вважає, що смерть дитини не вимірюється нічим, думає, що заявлена сума буде реальною за те, що вони пережили і будуть переживати до кінця життя. Після цих подій потерпіла зазначила, що була у дуже важкому психологічному стані та зверталася за допомогою до психолога. Матір водія приїжджала до неї додому і просила вибачення, крім того пропонувала гроші на похорон, але в такому стані вона не хотіла нікого слухати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що є батьком ОСОБА_10 . Вказав, що погоджується із поясненнями наданими його дружиною. Може додати, що перебування дитини на дорозі у вечері не дає право збити її і втекти з місця події.

Щодо погодніх умов може сказати, що на вулиці вже було темно, після дзвінка про вказану подію почав моросити сніг, дорога була мокрою, але не була слизькою, видимість була хороша, на прямій ділянці дороги було освітлення, можна було все побачити, зокрема, людину у жовтому капішоні (син був одягнений в худі з жовтим капішоном). Коли він приїхав тіло сина лежало на бордюрі і було накрите клейонкою, головою до центру дороги. Їх повідомили, а саме двоюрідна сестра ОСОБА_3 , що їхала з села червона дев`ятка, а тому шукали дев`ятку. Вони з друзями шукали цю машину і ніхто не міг її знайти, ніхто нічого не міг сказати. Згодом поліція повідомила, що знайшли машину з розбитою фарою, крилом та лобовим склом. Крім того, зазначає, що коли він їхав автомобілем на місце події видимість руху була достатньою. Вказує на те, що син знаходився з лівого боку по напрямку руху від автомобіля.

Пояснив, що мама обвинуваченого приходила до них додому, просила вибачення, але він не розуміє чого, оскільки їхній син ОСОБА_3 вину не визнає у вчиненому.

Щодо обставин події то йому відомо, що його син стояв в кишені зупинки, а машина їхала на великій швидкості та зачепила його за куртку. Ліхтар світив на місце де лежав син і на його тіло. Видимість у цьому місті була приблизно метрів 50-60, було видно, асфальт був мокрий, ширина дороги близько 5-ти метрів. Зазначає, що капішон у його сина був на голові. Потерпілий був присутній під час проведення слідчого експеременту за участі ОСОБА_3 .

Допитана як свідок, ОСОБА_14 показала суду, що знає батьків ОСОБА_15 , з ними в неї неприязні стосунки, з батьками обвинуваченого жодних стосунків, з обвинуваченим дружні. 28.11.2020 у темну пори доби вони були біля клубу (вона, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ін. з компанії). ОСОБА_3 запропонував покататись машиною навколо села. Коли вони виїхали на трасу падав лапатий сніг, було темно, у машині вона сиділа за водієм ОСОБА_20 та дивилась у лобове скло з лівого боку, спереду біля водія сидів ОСОБА_18 , біля неї ОСОБА_21 , а біля Христини сидів ОСОБА_19 . Коли їхали машиною ОСОБА_14 побачила силует людини (з лівого боку був чоловік і робив крок), відчула удар та закрила очі. Їхній автомобіль по відношенню до дороги рухався з правої сторони. Пішохода побачила через вітрове скло з лівого боку. До пішохода від авто було 2-3 см, зіткнення відбулось з лівим боком авто, водій не гальмував. Ділянка на якій відбулося зіткнення пряма. Зазначає, що світився шиномонтаж, чи освітлювалась дорога не пам`ятає, до шиномонтажу відстань приблизно 100-150 м. На зустріч транспортні засоби їм не їхали. ОСОБА_3 їхав по прямій. Щодо погодніх умов зазначає, що дорога була мокра, темна, на узбіччі засніжена, розмітки не було, дорожніх знаків не бачила, про освітлення дороги не пам`ятає. Як падав пішохід та куди впав не бачила.

Трохи проїхавши машиною зупинились, а коли вийшли побачили, що хтось біжить за ними. Рекрутів ОСОБА_22 і ОСОБА_19 пішли на місце ДТП, а вони пішли у поле де трохи постояли. По телефону хлопці повідомили, що до місця ДТП не дійшли, оскільки там було багато людей, швидка допомога, поліція та повернулись до них. Зазначає, що коли прийшов ОСОБА_18 та ОСОБА_23 вони поїхали в поле і залишили там машину, де їх затримали працівники поліції. Повідомити суд з якою швидкістю рухались не може. В авто їх було п`ятеро.

Свідок також зазначає, що погроз в її адресу в день аварії не було. Від матері ОСОБА_24 була погроза на телефон, а саме вона написала до неї, що її щастя що суду ще не було.

Допитаний як свідок ОСОБА_18 , показав суду, що з ОСОБА_3 у нього відносини нейтральні. В Ричагові на трасі біля магазину близько 21-22 год. вони каталися селом. Коли їхали на трасі по прямій почався невеликий сніг, який переріс у сильний. В автомобілі він сидів на передньому кріслі біля водія ОСОБА_3 . Чи світились ліхтарі не пам`ятає, чітко бачив відбійник по своїй полосі з права. Про швидкість автомобіля не може повідомити, самого зіткнення також не бачив, щодо видимості фар теж нічого не може сказати, гальмування під час зіткнення водієм не здійснювалось, освітлення в той момент на дорозі не було та не було дорожніх розміток, працювали склоочисники. Свідок також зазначив, що він може бачити тільки одним оком прямо, так як в нього бінокулярний зір.

Коли трапилось ДТП вони поїхали далі і за 300-400 м він вийшов з авто разом з ОСОБА_25 і хотів подивитись, що відбулось (зрозумів що збили людину, про це сказала ОСОБА_26 ). Не добігаючи 50 м до місця події боячись самосуду повернувся до всіх інших. Він підбігав до місця ДТП, бо думав, що того кого вони збили міг бути сам, а побачивши що там були хлопці розслабився. Хто саме з ним був він не може сказати.

Повернувшись до інших вони чекали, думали, що робити, подзвонила ОСОБА_27 мама і їх забрала поліція. Щодо поведінки ОСОБА_3 , то може сказати, що той був розгубленим, кричав, що він зробив, розумів, що було ДТП з пішоходом. Свідок ОСОБА_28 зазначив, що з боку потерпілих тиску не було.

Допитана як свідок, ОСОБА_29 показала суду, що знає ОСОБА_27 та його маму. Пояснила, що особливо нічого не бачила, може сказати, що тільки коли почула стук, обернула голову, машини не було. Коли підійшла, то ОСОБА_12 вже лежав, закричала щоб викликали швидку і пішла. Точного часу, коли відбувались ці події не може сказати, але це був вечірній час. Було темно, вона біля магазину сиділи на лавці решта були в будці. ОСОБА_30 до того до неї підходив, бо вона сиділа з його найкращим другом ОСОБА_31 . Від місця ДТП була через дорогу. Стояв ліхтар і повністю освітлював дорогу, яка була мокра бо падав дощ з снігом. Авто не бачила. Степан з компанією був на зупинці разом з ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 . По стороні зупинки був ліхтар на відстані 7 м від зупинки, 3 м від дороги. Освітлення було таке, що лице було важко роздивитись. Світло потрапляло на дорогу, але не дуже яскраве. До ДТП близько години сиділи на місці.

Допитана як свідок, ОСОБА_38 суду показала, що знає всіх, відносини дружні. Коли вони були в будці вона почула удар, тоді прибіг ОСОБА_39 і сказав, що ОСОБА_12 збили. Вона знаходилась в будці спиною до дороги. Дорожнє освітлення є, машину не бачила. ОСОБА_30 лежав на початку заїзду до зупинки. Де був ОСОБА_30 перед зіткненням не знає. Було два світла одне з боку будки, а друге з шиномонтажу. На місці ДТП було три чи чотри працівники дорожньої служби. Щодо погодніх умов може повідомити, що падав мокрий сніг і дощ, дорога була чиста. ОСОБА_30 був одягнений у темну куртку, жовтий капішон, він був в темному капішоні з куртки. Чи були дорожні знаки на дорозі не пригадує, траса була зремонтована, розмітка була, доробляли тротуари. В місці ДТП було світло.

Допитаний як свідок, ОСОБА_40 показав суду, що сидів на лавці на автобусній зупинці, ОСОБА_12 казав, що підійде до нього. Інший друг до якого ОСОБА_12 пішов сидів через дорогу на лавці. Накутний ОСОБА_41 був на лавці з дівчиною, ОСОБА_12 пішов до нього. ОСОБА_42 почув звук ніби розбилось горнятко. Звуку руху автомобіля не чув. Машину бачив після того як вона проїхала, вона була темна. Обвинуваченого не бачив. Він бачив тільки задню частину машини, авто рухалось швидко, прискорилось після удару. На лавці сидів один, всі стояли до нього лицем, як вони стояли і чи було їм видно дорогу не пригадує, було близько 10-ти дівчат. Назвати хто був, не може, бо бачив їх вдруге. ОСОБА_10 біля зупинки поводився спокійно, чи були у нього в вухах навушники не пригадує. Удару він не бачив, після удару ОСОБА_30 був в зупинці як заїжджає автобус, хто перший до нього підходив не пригадує, чи хтось надавав першу допомогу не знає. Вказав, що алкоголь не вживав, чи вживав потерпілий не знає. Після аварії падав сніг, була темна пора доби, місце ДТП не дуже освітлювалось. Без ліхтарів не було видно, а з ліхтарями було видно, моменту наїзду не було видно. Потерпілий був в куртці та худі з капішоном, худі було під темною курткою. Жидик лежав на спині. На території зупинки освітлення не було, освітлення було при дорозі, освітлення було погане. Де був капішон у ОСОБА_43 не пригадує, колір пригадує бо був кусочок видно. На місці зіткнення пряма дорога, дві смуги руху, в момент зіткнення рухалась одна машина.

Допитана як свідок ОСОБА_21 суду показала, що з ОСОБА_44 у них дружні відносини, з мамою ОСОБА_43 неприязні. Вона є свідком ДТП за участю ОСОБА_45 та ОСОБА_46 . Зазначила, що в машині сиділа посередині, дивилась в телефон. ОСОБА_47 сидів з переду біля водія. Вони виїхали на трасу та швидкості не міняли, почула сильний стук, а коли підняла голову зупинилися. Після удару вони проїхали більше за сто метрів, водій напрямок руху не змінював, ідея їхати далі була спільна, з`їхати в поле була теж спільна ідея. В ситуації, що сталась вона підтримувала ОСОБА_45 , ОСОБА_48 і ОСОБА_28 вийшли з машини дізнатись, що сталося, а вони з`їхали в право. Хлопці прийшли і сказали, що там швидка і поліція, про подію майже не розмовляли. До ОСОБА_49 телефонувала мама, яка з`ясовувала, що сталось, ідея викликати швидку не виникала. Коли приїхала поліція все було спокійно, ОСОБА_27 першого забрали з машини. Свідок не бачила щоб водій щось вживав, інші вживали енергетичні напої.

Щодо погодніх умов зазначає, що падав лапатий сніг та на обочині був сніг, на дорозі було мокро, снігу не було, освітлення не було, біля шиномонтажу було світло. ОСОБА_50 не знає, на спідометр не дивилась, інших машин не було, з правого боку ближче до середини, водій не гальмував, чи освітлено було дорогу фарами не знає. У ОСОБА_3 був великий переляк, в нього трусились руки, він тримався за голову, його було важко заспокоїти. До 10 метрів можна було роздивитись дорогу, удар був з лівого боку по напрямку руху в передню частину. Коли сталось зіткнення всі почали оглядатись, крім ОСОБА_27 який просто тримав кермо в руках. Обвинувачений переживав бо він побив машину - відлетіла фара. Ще більше ОСОБА_51 переживав, а коли вони дізнались, що збили людину, дізнались бо про це їм сказав ОСОБА_47 і ОСОБА_52 .

Допитаний як свідок, ОСОБА_53 показав суду, що близько 22:00 год. вони з друзями вийшли на тротуар та підійшли до друзів, почали спілкуватись з ними, ОСОБА_54 був з ним, ОСОБА_55 повернувся додому бо був п`яний. На дорогу вони вийшли ззаду зупинки там був їхній будинок, на зупинці краще працює інтернет, в день події випив одне пиво. З усіма познайомились в вечір події, до того нікого не знав. Зазначає, що вони знаходились в приміщенні автобусної зупинки, на даний час автобусної зупинки немає, там зараз встановили європейські зупинки. Вони стояли в колі, розмовляли про село і почули шум машини та удар, більше нічого не знає. У вечір ДТП ніхто не вживав алкоголь, приблизно їх було 6-7 людей, одна казала, що їй 15-16 років, загиблий стояв біля них, і пішов в напрямку магазину. Зазначив, що вони працювали на дорозі, і проживали поряд з місцем пригоди, із загиблим вони привітались, але його він не знав. Він не бачив куди ОСОБА_30 пішов бо стояв до дороги спиною. Моменту ДТП він не бачив, підбіг до тіла викликав швидку. Щодо моменту зіткнення то його не бачив, стояв спиною, розвернувся, в місці зіткнення освітлення не було бо машину вони не побачили. Жидик лежав на спині. Він повернув його на бік щоб не захлинувся кровю. Тіло лежало на лівій стороні дороги по напрямку руху на Городок, машину не бачив, бачив тільки стопи, чи хтось виходив з авто не знає, авто поїхало, був туман, темно, яка була дорога не пригадує. Жидик був у темно синій куртці з капюшоном, капюшон був знятий, коли лежав то капюшона на голові не було. В потерпілого навушників не бачив, навушники знайшли потім, казали, що це його. В зоні де зупинка світла не було, бачив габарити на авто, де було світло не знає, відстані не знає, на рахунок снігу не пригадує, бо був туман і похмуро, чи падав лапатий сніг не пригадує, не знає, чи там була дорожня розмітка, швидкість 90 - 110 визначив, бо побачив габарити, а потім не побачив за пару секунд, вони зникли. Повідомити чи хтось був навпроти шиномонтажу не може. Звуку гальмування, він не чув, чув тільки удар, швидкість на його думку була 90-110, ширини дороги не знає, там має бути дві смуги, здається інших авто не було, водія не бачив, в напрямку куди рухалось авто найближчий поворот далеко.

Допитана як свідок, ОСОБА_56 показали суду, що вони просто знайомі, не спілкуються. Вони з подругою веселились і в один момент повернулись на звук, підійшли і побачили ДТП на зупинці, скільки крім них було людей не знає, близько 6, ОСОБА_30 був з їхньою компанією, вони були в середині зупинки. Авто, що їздять дорогою вони не бачили. ОСОБА_43 побачила коли було темно, вони прийшли троє, доржників не було, коли ОСОБА_24 прийшов вони вже були там. Вона побачила як ОСОБА_30 встав, а потім почула звук. Всі хто там були пішли до ОСОБА_12 . Вона з місця пішла, авто не бачила, звуку не пригадує. Степан був в жовтому худі, як лежав на дорозі не пригадує, одяг не змінився після удару. Щодо погодніх умов зазначає, що дорога була мокра, бо падав сніг, дорожньої розмітки не було, це була стара зупинка там транспортні засоби не зупинялися, на дорозі світло було трохи, ліхтар стоїть в напрямку Городка, біля паркану стоїть ліхтар яким освітлюється дорога, дорожні ліхтарі не працювали, але було світло, про те, що це авто ОСОБА_45 дізналась як прийшла додому, жодних авто на ділянці дороги не було, звуку гальмування не чула. Після ДТП про подію нічого не чула.

Допит неповнолітніх проводився за участі психолога Миколаївської ОТГ ОСОБА_57 , яка зазначила що допит судом проведений педагогічно правильно. Суд правильно зазначав стороні захисту у необхідності ставити прямі запитання. Крім того, зауважила, що рекомендовано неповнолітнім ставити не більше 12 запитань.

Законний представник ОСОБА_3 звернулася до батьків та висловила співчуття, шкодує за подію яка сталась, пояснила, що нікому не легше, бо втрачає свого сина. Вона зверталась у вайбері до батьків хотіла відшкодувати витрати на поховання, ніхто з нею не спілкувався, у можливості відшкодування їй відмовили. Просила судити сина не через те, що він залишився живим, а врахувати те, що ОСОБА_10 вибіг в нетверезому стані на проїзну частину.

Захист просив додатковий строк для підготовки до судових дебатів, та спростовував докази в кримінальному провадженні зібранні слідчим на досудовому слідстві, просив всі докази визнати недопустимими.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 підтримав заявлену ним позицію та просив винести виправдувальний вирок, оскільки не вбачає вини ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 просив застосувати до обвинуваченого найсуворішу міру покарання, а саме позбавлення волі строком 7 років.

Потерпіла ОСОБА_7 просила найсуворішого покарання

Потерпілий ОСОБА_8 просив справедливого судового розгляду.

Представник потерпілих ОСОБА_9 зазначив, що ОСОБА_3 є особою, що не дотримувалась правил дорожнього руху та такі грубо порушив, виїхавши на дорогу поставив під загрозу інших осіб, один транспортний засіб що рухався дорогою, швидкості руху авто не зменшував і не змінював напрямок руху.

Крім показів свідків вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України стверджується рядом письмових доказів по справі зокрема:

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.11.2020, яким встановлено, що огляд проводився слідчим СВ Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_58 за участю судово медичного експерта ОСОБА_59 , слідчого ВР ЗСТ ОСОБА_60 та понятих ОСОБА_61 , ОСОБА_62 на Т-1425 Миколаїв Городок, в с. Ричагів по вул. Лесі України 1 Миколаївського району Львівської області в темну пору доби, на прямій ділянці дороги, асфальтобетонного, чисто зволоженого покриття, відсутністю нерівностей та пошкоджень дорожнього покриття. До проїзної частини дороги примикають праворуч та ліворуч бордюрний камінь, далі за тротуаром узбіччям розташовані праворуч будівлі, ліворуч будівлі, кювет, рух на даній ділянці дороги регулюється правилами ПДР України. На момент огляду ліхтарі не функціонували, на будівлі шиномонтажу наявна відеокамера, що скерована на проїздну частину дороги, об`єктів, що обмежують оглядовість з робочого місця водія немає, транспортний засіб покинув місце ДТП. На місці ДТП виявлено труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 . Тіло знаходилося на спині, дещо повернуте на правий бік, в напрямку м. Миколаїв, паралельно бардюрному каменю на відстані близько 10 см. Вилучено уламок пластмаси від дзеркала, уламок пластику, очевидно від бампера та уламок скла від бокового дзеркала. До протоколу огляду долучена схема місця ДТП від 29.11.2020 та фото таблиця до проведення протоколу огляду місця події від 28.11.2020;

протоколом огляду місця події від 29.11.2020, який проводився слідчим СВ Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_58 в присутності понятих ОСОБА_63 , ОСОБА_64 за участю спеціаліста ст. інспектора криміналіста ОСОБА_65 в нічну пору доби, поза межами населеного пункту с. Велика Горожанна. Об`єктом огляду є автомобіль марки "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, що розташований передньою частиною до с. Велика Горожанна Миколаївського району, задньою частиною до с. Ричагів Миколаївського району. Покриття дороги грунтове, на момент огляду дорога засніжена. Зроблено змиви з зовнішньої частини ручок дверей автомобіля. Передній бампер автомобіля з лівої сторони пошкоджений (частина бампера відсутня), передня ліва фара з поворотником розбита, скло відсутнє, капот з лівої сторони загнутий, переднє ліве крило пошкоджене (загнуте), лобове скло в районі лівої стійки тріснуте та частково ввігнуте в салон, ліве бокове дзеркало відірване, в лівій передній дверці (із сторони водія) розбите, ліва передня дверка автомобіля на момент огляду пошкоджена у нижній частині. До протоколу огляду долучена схема автомобіля "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.11.2020, згідно якого в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому роз`яснено його права та обов`язки. До протоколу долучено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_3 , яку він отримав 29.11.2020;

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху №171 від 29.11.2020, проведеного лікарем КНП «Миколаївська центральна районна лікарня» ОСОБА_66 , згідно якого в гр. ОСОБА_3 не виявлено ознак сп`яніння;

постановою слідчого СВ Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_67 про призначення судово-медичної експертизи від 29.11.2020 щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень трупа гр.. ОСОБА_10 ;

висновком експерта № 158/2020 від 30.12.2020, згідно якого встановлено, що смерть гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала від тупої поєднаної травми тіла у вигляді множинних переломів кісток тулуба, шо призвело до гострої внутрішньої крововтрати, про що свідчать дані судово-медичної експертизи його трупа: множинні двобічні переломи ребер з ушкодженням пристінкової та вісцеральної плеври легень, наявність в плевральних порожнинах близько 1000 мл рідкої темно-червоної крові, ушкодження печінки, наявність в черевній порожнині близько 500 мл рідкої темно-червоної крові, крововиливи на внутрішніх поверхнях серця (плями Мінакова), виражене малокрів`я внутрішніх органів. Враховуючи розвиток трупних змін, слід вважати, що смерть гр. ОСОБА_10 могла настати близько трьох діб до моменту розтину його тіла в морзі. При судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_10 виявлено наступні тілесні ушкодження: тупу поєднану травму тіла у вигляді садна на правій верхній кінцівці, повних поперечних переломів ребер з ушкодженням пристінкової плеври: справа - II-ХІ-го по прихребтовій лінії; зліва - І-ІІ-го по прихребтовій лінії, множинних крововиливів та розривів на вісцеральній плеврі легень, що проникають глибоко в товщу легеневої тканини, множинних розривів капсули та паренхіми печінки. Вказана тупа поєднана травма тіла утворилась від дії тупого (тупих) предмету (предметів), або при контакті до такого (таких) в короткому проміжку часу та в швидкій послідовності, могла виникнути 28 листопада 2020 року при дорожньо-транспортній пригоді внаслідок контакту з виступаючими частинами кузова автомобіля, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті. При судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_10 ознак будь-яких захворювань виявлено не було. При судово-токсикологічній експертизі крові з трупа гр. ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в кількості - 1,71 % (проміле). Вказана концентрація алкоголю в крові при житті може викликати алкогольне сп`яніння середнього ступеня;

довідкою начальника Миколаївського ВП Пустимитівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_68 від 29.11.2020 згідно якої в ППС «Армор» відомостей щодо видачі посвідчення водія на гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 немає;

заявою гр. ОСОБА_69 від 29.11.2020 про надання працівникам поліції відеозапису з камер зовнішнього відеоспостереження, розташованої біля приміщення шиномонтажу в с. Ричагів, Миколаївського району Львівської області неподалік місця дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 28.11.2020;

постановою слідчого СВ Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_67 про визнання документів та приєднання їх до матеріалів провадження від 29.11.2020, а саме DWD-RW-диску об`ємом 4,7 Gb, на якому міститься інформація з камери зовнішнього відеонагляду з шиномонтажу за адресою АДРЕСА_3 ;

постановою ст. слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_70 про призначення комп`ютерно технічної експертизи від 05.01.2021 про встановлення причин настання ДТП та швидкості руху транспортного засобу;

постановою слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_60 про призначення судової автотехнічної експертизи від 18.12.2020 для встановлення технічного стану транспортного засобу учасника ДТП;

висновком експерта №СЕ-19/114/20-24464-ІТ від 05.02.2021 за результатами судової інженерно-транспортної експертизи, згідно якого, на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією, система рульового управління досліджуваного автомобіля "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в несправному стані по причині непрацездатного гідропідсилювача керма, система зовнішнього освітлення досліджуваного автомобіля "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в несправному стані по причині руйнування передньої лівої фари та переднього лівого покажчика повороту, стан шин, їх розташування на транспортному засобі відповідають вимогам чинних Правил дорожнього руху. Несправність системи рульового управління виникла до ДТП і могла бути виявлена водієм як перед виїздом, так і під час експлуатації транспортного засобу. Виявлені несправності системи зовнішнього освітлення утворились в результаті ДТП. Для встановлення причинно-наслідкового зв`язку несправності рульового управління з настанням ДТП необхідно проводити дослідження за спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод». До даного висновку долучена довідка про витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи та ілюстрована фототаблиця;

постановою слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_60 про призначення транспортно-трасологічної експертизи від 18.12.2020 для встановлення місця наїзду автомобіля на пішохода, пошкодження на автомобілі, характерні після наїзду на пішохода та якими частинами відбулось контактування автомобіля з пішоходом;

протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2021 проведеного поблизу шиномонтажу, що в с. Ричагів, Миколаївського району, Львівської області, згідно якого підозрюваний ОСОБА_3 вказав місце, де відбулася дорожньо-транспортна пригода, розповів про стан дорожнього покриття, за яких умов відбулося ДТП та його подальші дії після наїзду на пішохода. До протоколу додаткового огляду місця події, слідчого експерименту долучена схема розташування автомобіля в момент виявлення та наїзду на пішохода від 25.02.2021;

постановою про визнання предметів та речей речовими доказами від 29.11.2020;

ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 30.11.2020 про накладення арешту на майно;

постановою слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_60 про призначення судової автотехнічної експертизи від 27.12.2021 по дослідженню механізму та обставин ДТП;

дослідженим в судовому засіданні висновком експерта №СЕ-19/114-20/4064-ІТ від 17.03.2021 за результатами судової інженерно-транспортної експертизи, згідно якого, в даній дорожній ситуації водій автомобіля "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був керуватись вимогами п. 12.3, 12.4 та 34.4.2.в) чинних ПДР. При заданих слідством вихідних даних, швидкості руху автомобіля "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 в 50 км/год., його водій мав технічну можливість зупинитись до місця наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. Однак, при швидкості руху в 60 км/год у нього не було такої можливості. При заданих слідством вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали:

при швидкості руху автомобіля "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 в 50 км/год - не відповідаючи вимогам п. 12.3 чинних ПДР дії водія ОСОБА_3 для дотримання яких в нього не було завад технічного характеру;

при швидкості руху автомобіля "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 в 60 км/год - не відповідаючи вимогам п. 12.4 чинних ПДР дії водія ОСОБА_3 для дотримання яких в нього не було завад технічного характеру. До даного висновку долучена довідка про витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи;

дослідженим під час виїзного судового засідання автомобіля "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому містяться сліди пошкодження транспортного засобу та частини уламок пластмаси від дзеркала, уламок пластику бампера та уламок скла від бокового дзеркала.

Суд не бере до уваги висновок експерта № СЕ-19/114-21/634-ІТ від 04.03.2021, згідно якого встановлено, що через нечітке зображення та затемнення кадрів відеофайлу встановити коли саме рухався автомобіль марки "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 з моменту появи до моменту зникнення на даному відеофайлі не представляється можливим, відповідно, встановити яку величину складала його швидкість руху також не видається можливим, висновок експерта №СЕ-19/114/20-24438-ІТ від 05.02.2021 за результатами судової інженерно-транспортної експертизи, згідно якого, наїзд автомобіля "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода відбувся на смузі руху в напрямку до м. Миколаєва, на ділянці дороги, що передує розташуванню ділянка розсипу уламків (див. схему до протоколу огляду місця події ДТП). Пошкодження передньої лівої частини автомобіля "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 характерні для контактування з пішоходом. Автомобіль "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 контактував своєю передньою лівою частиною (передній бампер, капот та ін.) з групою відносно м`яких (тіло людини) предметів і відносне пересування цих предметів (іншого т/з) проходило в напрямку спереду до заду відносно повздовжньої осі автомобіля, та досліджениий в судовому засіданні відеозаписом з камери зовнішнього відеоспостереження з шиномонтажу за адресою АДРЕСА_3 та з якої судом встановлено у зв`язку з іншими доказами, що транспортний засіб рухався у час та у місці дорожньо транспортної пригоди, в наслідок якого загинув ОСОБА_10 , оскільки такі немають жодного доказавого значення.

В межах кримінального провадження судом було досліджено зібрані сторонами кримінального провадження письмові докази у обсязі, визначеному за згодою всіх учасників процесу з урахуванням змісту ст. 95 КПК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України, зокрема суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Наведені вище докази винності ОСОБА_3 у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

Таким чином, детальний аналіз наявних у справі доказів дозволяє суду зробити висновок про те, що вина ОСОБА_3 повністю підтверджена дослідженими судом доказами. Доведеність вини і кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів, оскільки ОСОБА_3 будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Підстав не вірити показам потерпілих та свідків у суду немає, так як такі узгоджуються між собою, та з доказами дослідженими в судовому засіданні, а тому, суд такі покази вважає правдивими і покладає їх в основу вироку.

Стороною захисту було долучено та оглянуто в судовому засіданні письмові докази по справі зокрема:

скаргу адвоката ОСОБА_5 на неправомірні дії працівників органу досудового розслідування і процесуального прокурора від 29.11.2020;

скаргу адвоката ОСОБА_5 щодо неналежного стану автодороги Т-14-25 «Миколаїв-Городок» від 04.12.2020;

клопотання адвоката ОСОБА_5 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000382 внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 29.11.2020;

заяву адвоката ОСОБА_5 в порядку ст. 77 КПК України про відвід слідчого ВР ЗСТСУ ГУНП у Львівській області від 08.03.2021;

копію ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова про відмову у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 про відвід слідчого від 23.03.2021;

повторне клопотання адвоката ОСОБА_5 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000382 внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 29.11.2020;

відповідь прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_71 № 24-2921-20 від 22.03.2021 на клопотання адвоката ОСОБА_5 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000382 внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 29.11.2020;

заяву адвоката ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення слідчим ВР ЗСТСУ ГУНП у Львівській області від 22.03.2021;

скаргу адвоката ОСОБА_5 в порядку ст. ст. 303-307 КПК України від 09.04.2021;

заяву адвоката ОСОБА_5 про результати розгляду заяви про злочин від 05.04.2021;

заяву адвоката ОСОБА_5 про видачу копії ухвали від 19.04.2021;

копію ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.04.2021 про задоволення скарги адвоката ОСОБА_5 на невнесення відомостей до ЄРДР;

заяву адвоката ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 05.05.2021;

заяву адвоката Мазура про результати розгляду заяви про злочин від 12.05.2021;

скаргу адвоката ОСОБА_5 в порядку ст. ст. 303-307 КПК України від 13.05.2021;

копію ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 02.06.2021 про часткове задоволення скарги адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність керівника органу досудового розслідування ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за ст. 286 ч. 2 КК України;

скаргу адвоката ОСОБА_5 на неправомірні дії працівників Львівської обласної прокуратури від 02.06.2021;

відповідь начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих теритіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_72 № 31/2-4049-21 від 08.06.22;

витяги з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000121 від 08.06.2021, № 0000122 від 08.06.2021, № 0000123 від 08.06.2021;

скаргу адвоката ОСОБА_5 на неправомірні дії працівників Галицького районного суду м. Львова від 02.06.2021;

адвокатський запит до Галицького районного суду м. Львова від 02.06.2021;

відповідь голови Галицького районного суду м. Львова від 04.06.2021;

клопотання адвоката ОСОБА_5 про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні від 22.06.2021;

адвокатські запити до Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури від 08.12.2020, від 17.12.2020, 23.12.2020;

адвокатські запити до прокуратури Львівської області від 07.05.2021 та 25.05.2021;

адвокатський запит до ВНП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області від 18.11.2021;

відповідь ВНП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області від 24.11.2021;

постанова заступника начальника СВ ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_73 від 25.06.2021 про закриття кримінального провадження № 0000230 від 10.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;

адвокатські запити до Миколаївського районного суду Львівської області від 08.12.2020;

адвокатські запити до Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області від 01.12.2020, 08.12.2020, 16.12.2020, 21.12.2020, 12.01.2021;

заперечення адвоката ОСОБА_5 на протокол слідчого ВР ЗСТСУ ГУНП у Львівській області про проведення слідчого експерименту від 25.02.2021 та на дії слідчого від 22.03.2021.

Такі дії сторони захисту суд розцінює, як спосіб захисту, однак вважає такими, що не мають жодного доказового значення по справі.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отримані судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що кожен доказ, а саме покази потерпілих, свідків, висновки експертиз, протоколи слідчих експериментів та інші докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час події і за обставин, що викладенні в обвинувальному акті.

Суд бере до уваги покази надані свідками, які вказали, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом, чого не заперечував і сам ОСОБА_3 , також те, що керуючи транспортним засобом обвинувачений не зробив спроби застосувати екстрене гальмування автомобіля, після вчинення наїзду на пішохода свідомо покинув місце ДТП та приховав транспортний засіб у полі кукурудзи, з метою уникнути відповідальності.

Суд бере до уваги результати судових експертиз відповідно до яких за умови керування транспортним засобом зі швидкістю 50 км/год водій мав би технічну можливість зупинитись до місця наїзду на пішохода. Оцінюючи ці дані, суд вважає, що за умови дотримання правил дорожнього руху, а саме не перевищення швидкості водій мав би можливості уникнути ДТП.

Покликання сторони захисту на те, що ДТП сталось із вини пішохода який не дотримувався правил дорожнього руху, знаходився на проїжджій частині дороги у нічний час доби без світловідбивача не виключає кримінальну відповідальність водія транспортного засобу, який порушив ПДР, оскільки такий за дотриманням правил дорожнього руху мав можливість уникнути ДТП.

Суд кваліфікує дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, так як він порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_10 .

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України за вчинення якого обвинувачується ОСОБА_3 згідно ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких. При цьому у необережній формі вини у ставленні особи до наслідків вчиненого нею суспільно небезпечного діяння, що охоплюється ч. 2 ст. 286 КК України, кореспондує умисел винного на порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. За таких обставин слід виходити з того, що вказаний склад злочину характеризується змішаною формою вини і хоча особа не бажає настання таких наслідків для потерпілого, проте своїми умисними діями, спрямованими на порушення Правил дорожнього руху, спричиняє такі. А тому, слід взяти до уваги те, що на підвищену суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_3 злочину, вказує факт умисного ігнорування ним встановлених правил керування транспортними засобами та керування транспортним засобом без посвідчення водія.

Разом з тим, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який на час вчинення правопорушення був неповнолітнім, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, характеризується позитивно за місцем проживання та навчання, громадський порядок не порушує, від сусідів та жителів села скарг на ОСОБА_3 не надходило.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, доходить висновку про недоцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, бо згідно довідки начальника Миколаївського ВП Пустимитівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_68 від 29.11.2020 інформація в ППС «Армор» відомостей щодо видачі посвідчення водія на гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 немає, тобто обвинувачений не отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом, а тому суд не вбачає підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів та враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, відповідно до вимог ч. 1 ст. 103 КК України суд враховує умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, однак вчиненим з необережності.

Суд враховує обставини, які пом`якшують покарання - неповнолітній вік, потурання батьками у керуванні транспортним засобом неповнолітнім без посвідчення водія, а саме їхня мовчазна згода на користування їх неповнолітнім сином батьківським автомобілем та передання неповнолітньому транспортного засобу для керування батьком синові, часткове визнання вини у вчиненні правопорушення, про що було сказано під час судових дебатів, а саме те, що він шкодує, що сів за кермо у темну пору доби. Суд зважає і на те, що обвинувачений не зробив жодних спроб примиритись із потерпілими у справі, вибачитись перед ними у скоєному. Також суд враховує те, що на досудовому слідстві свою вину обвинувачений повністю не визнавав, а в судовому засіданні розкаявся тільки в тому, що зміг би уникнути аварії за умови керування транспортним засобом у світлу пору доби. Також суд враховує баланс інтересів обвинуваченого та потерпілих, щодо втрати свого сина внаслідок дій батьків обвинуваченого, які надали можливість користуватись та керувати дорогою загального значення автомобілем, достовірно знаючи, що їх неповнолітній син ОСОБА_3 немає ні досвіду керування транспортним засобом, ні посвідчення водія, котрі б давали йому можливість керувати транспортним засобом, тим самим наразили на небезпеку, як учасників дорожнього руху, що дотримуються правил дорожнього руху, так і самого ОСОБА_3 , їхнього сина, який за відсутності досвіду та незнання правил дорожнього руху їх не дотримувався, що і стало причиною смерті ОСОБА_10 , який у момент зіткнення перебував на смузі зустрічного руху.

Також при призначенні покарання суд оцінює інформацію, яка надана суду в досудовій доповідь про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні, а саме те, що представник пробації вважає, що можливе виправлення ОСОБА_3 без позбавлення чи обмеження волі на певний строк та він не становить високої небезпеки для суспільства, визначено низький рівень ризику вчинення повторного правопорушення.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та на переконання суду відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Потерпілими батьками ОСОБА_10 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 предявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 та його законних представників - матері ОСОБА_6 та батька ОСОБА_74 про стягнення моральної шкоди у кримінальному провадженні. Просять стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 1000000 грн. 00 коп. моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням та на користь ОСОБА_8 1000000 грн. 00 коп. моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. У разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_3 майна, достатнього для відшкодування моральної шкоди, цю шкоду в частці якої не вистарчає, або в повному обсязі стягнути на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з його батьків матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_75 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Цивільний позов обгрунтовують наступним чином. Під час досудового розслідування ними 16.12.2020 слідчому подано заяви про залучення до кримінального провадження як потерпілих. Через вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого насильницьким способом позбавлено життя їхню дитину неповнолітнього сина ОСОБА_12 , їм матері та батьку завдано непоправних фізичних та душевних страждань, значного погіршення стану здоров`я. ОСОБА_51 вчинив тяжкий злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, додатковим обєктом злочину стало життя їхнього сина найбільша цінність для них, як для батьків. Обвинувачений сів за кермо автомобіля при відсутності у нього посвідчення водія, якого він взагалі не отримував. Крім того, після наїзду на їхнього сина ОСОБА_51 не зупинився, жодних заходів для виклику та надання медичної допомоги та повідомлення органів поліції про ДТП не вжив, з місця події зник, маючи на меті ухилитись від відповідальності за скоєне, під час досудового розслідування у вчиненому не розкаявся, розкриттю злочину не сприяв. Втрата рідної дитини для позивачів найбільшою, непоправною і незамінною, завдає щоденні неймовірні моральні переживання та муки, негативно відбивається на фізичному здоров`ї, психологічному та психічному стані і буде переслідувати та пригнічувати їх постійно. Внаслідок загибелі сина вони позбавлені можливості ростити та виховувати його, розраховувати на допомогу, підтримку та утримання у старості. З огляду на викладе розмір моральної шкоди оцінюють у розмірі по 1000000 грн. 00 коп. для кожного позивача.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_76 подано відзив на позовну заяву в якому він зазначає, що сторона захисту не оспорює факт ДТП в наслідок якого загинув ОСОБА_10 , чим заподіяна моральна шкода батькам ОСОБА_10 , проте заперечує вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У відзиві на позовну заяву захисник ОСОБА_5 зазначає, що обвинувачений стверджує, що ДТП відбулося не з його вини, а з вини ОСОБА_10 , який у нічний час доби знаходився у стані алкогольного сп`яніння на дорозі без світловідбиваючого жилету з навушниками у вухах, капішоном на голові та вибіг на середину проїзної частини дороги у недозволеному місці, де в цей час доби рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_3 . Сторона захисту вважає, що ОСОБА_10 порушив вимоги п. 4.4, п.п. а, б, г п.4.4 Правил дорожнього руху України. Саме порушення вимог правил дорожнього руху є наслідком отриманих ним тілесних ушкоджень від яких наступила смерть. Вважає, що скерований до суду позов є передчасним і таким, що не може оцінюватись стороною захисту.

Щодо заявлених вимог потерпілими до обвинуваченого в частині стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що такі підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких здичів.

Смертю сина - ОСОБА_10 потерпілим ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , заподіяно неоціненну моральну шкоду, яка полягає у втраті найближчої людини, моральних та фізичних стражданнях внаслідок цього, що призвело до порушення особистих життєвих та соціальних зв`язків, і змушувало до здійснення додаткових зусиль по організації свого особистого життя; постійних стресів та затяжної депресії і порушення звичного способу життя, постійними моральними страждання від безповоротної втрати найріднішої людини і тому позовні вимоги потерпілих є підставними.

Так, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, як зіткнулися з проблемами можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації судом факту порушення.

Визначений судом розмір відшкодування не перевищує відповідних засад розумності, виваженості та справедливості, визначених згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Оцінюючи розмір такої моральної шкоди, суд відзначає, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Разом з тим, припускаючи глибину душевних страждань ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , вимушеність їх життєвих змін та незворотність наслідків які настали, суд вважає, що оцінені позивачами їх моральні страждання слід задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого: в користь ОСОБА_8 - 500 000 грн. моральної шкоди, в користь ОСОБА_7 - 500 000 грн. моральної шкоди.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 підлягають до стягнення витрати на залучення експерта у розмірі 7355,25 гривень в користь держави.

Долю вказаних речей вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на залучення експерта у розмірі 7355,25 гривень в користь держави.

Скасувати арешт майна, що був накладений згідно ухвал слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 30.11.2020.

Речові докази по справі: DWD-RW-диск об`ємом 4,7 Gb залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000382 від 29.11.2020; кофту сірого кольору , штани чорного кольору, ремінь, кросівки біло-чорного кольору, годинник повернути ОСОБА_3 , автомобіль марки "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане РЕВ 6-го МРЕВ ДАІ при УМВС України у Львівській області повернути власнику; дві фото таблиці до ОМП, конверти в кількості 5-ти шт., в яких містяться змиви з автомобіля, конверти в кількості 4-шт., в яких містяться зразки букального епітелію учасників ДТП, конверти в кількості 4-шт , в яких знаходяться змиви з рук учасників ДТП, чотири дактилокарти учасників ДТП знищити; картонну коробку, в якій знаходиться одяг свідка ОСОБА_77 повернути ОСОБА_78 ; картонну коробку, в якій знаходиться одяг свідка ОСОБА_79 повернути ОСОБА_79 ; картонну коробку, в якій знаходиться одяг свідка ОСОБА_80 повернути ОСОБА_80 ; картонну коробку, в якій знаходиться одяг свідка ОСОБА_81 повернути ОСОБА_81 ; картонну коробку, в якій знаходиться уламки автомобіля з місця ДТП повернути власнику.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 500 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 500 000,00 грн.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1