Справа № 463/7815/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/503/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року в частині продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 строку тримання під вартою без визначенням розміру застави,

з участю прокурора ОСОБА_10 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,
захисника- адвоката ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
потерпілого ОСОБА_12 ,

представника потерпілого ОСОБА_13 ,

встановила:

ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року у задоволенні клопотань захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_7 про зміну запобіжних заходів - відмовлено.
Клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою - задоволено.
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 2 (два) місяці.
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 2 (два) місяці.
Клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження обвинуваченим строку дії обов`язків - задоволено.
Продовжено строк дії, покладених на обвинувачених ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - обов`язків, визначених ухвалою Львівського апеляційного суду від 05.05.2022 року, на підставі ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому вони проживають без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали в частині запобіжних заходів (процесуальних обов`язків) визначено з 16 червня 2022 року до 15 серпня 2022 року.
Не погоджуючись з даною ухвалою захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить постановити ухвалу, якою скасувати, як незаконну, ухвалу судового засідання Личаківського районного суду м.Львова від 16 червня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 2 місяці. Постановити нову ухвалу, змінити обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у вечірній час з 19 год. до 08 год. за місцем реєстрації останнього за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 2 місяці, з носінням електронного засобу контролю та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України. У разі відмови у зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у вечірній та нічний час, визначити обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК, у межах санкції у розмірі до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник покликається на те, що оскаржувана ухвала, яка ґрунтується на клопотанні прокурора, і в якій зазначено, що сторона обвинувачення, яка звернулась із клопотанням довела існування усіх передбачених законом підстав, які є необхідними для застосування заходів забезпечення кримінального провадження належним чином не мотивує їх жодними фактичними обставинами кримінального провадження.

Захисник стверджує, що у ході судового розгляду клопотання прокурора про продовження раніше обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор не довів і не надав суду будь-яких матеріальних доказів того, що його підзахисний, перебуваючи на волі, переховувався від органів досудового розслідування, ховав, нищив, спотворював будь-які речі чи документи, незаконно впливав на потерпілого, свідків, інших обвинувачених, перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином.

Зазначає, що у даному кримінальному провадженні, стороною обвинувачення не доведено наявності у кримінальному провадженні обставин, передбачених п.п. 1-3 ч.1 ст. 194 КПК України, не доведено обґрунтованість обвинувачення, згідно з обвинувальним актом у вчиненні інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Звертає увагу, що на час подання прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , тобто станом на 16.06.2022, розгляд обвинувального акту, як і всього кримінального провадження в цілому перебувають на стадії судового розгляду, проте, більшість доказів, якими прокурор обґрунтовує обвинувачення ОСОБА_6 не досліджувались та у розпорядження суду не надані.

Наголошує, що потерпілі і свідки вже допитані у кримінальному провадженні на досудовому розслідуванні, жодного впливу на них ОСОБА_6 не мав і не має, перебуваючи на волі з часу внесення відомостей про вчинені кримінальні правопорушення до ЄРДР, тобто з 24.09.2020 і до часу фактичного взяття під варту, тобто до 26.02.2021, ОСОБА_6 жодного впливу на вказаних процесуальних осіб не вчиняв і прокурором доказів такого впливу у розпорядженні суду не надано.

Вказує, що у прокурора та суду немає законних підстав вважати, що ОСОБА_6 буде переховуватися від слідства і суду, оскільки у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, які б перешкоджали йому покинути м. Львів та переховуватися від суду, майновий стан ОСОБА_6 надає йому можливість переховуватися від суду, у тому числі закордоном.

Сторона захисту вважає, що вік та стан здоров`я ОСОБА_6 дозволяють застосування до нього запобіжного заходу з позбавленням волі у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації із носінням електронного засобу контролю.

Акцентує, що станом на день розгляду клопотань сторони обвинувачення та сторони захисту, стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 значно погіршився, почастішали напади мігрені, через що обвинувачений неодноразово звертався за наданням медичної допомоги у медчастину слідчого ізолятора, проте, через відсутність відповідних медикаментів, надання медичної допомоги в умовах перебування в СІЗО є неефективною.

Звертає увагу, що сторона захисту наполягає на застосуванні саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з тих мотивів, що в обвинуваченого ОСОБА_6 до затримання у вказаному кримінальному провадженні на утриманні перебувала мати, ОСОБА_18 , яка є особою похилого віку (68 років), інвалідом 3-ої групи, яка має проблеми у зв`язку із захворюваннями серцево-судинної системи, її стан погіршився через переживання за долю сина, його перебування під вартою, інших осіб, які б могли доглядати матір немає.

Захисник просить, у разі якщо суд відмовить у задоволенні зазначеного клопотання, визначити розмір застави при обраному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою.

Додатково наголошує на тій обставині, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 05.05.2022 у вказаному кримінальному провадженні задоволено апеляційну скаргу захисника ОСОБА_19 , подану в інтересах обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 строку тримання під вартою без визначення розміру застави скасовано, продовжено ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 строк тримання під вартою на строк до 19 червня 2022 року включно, визначено вказаним обвинуваченим розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 грн.

В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 16 червня 2022 року в частині відмови в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу, обраного до ОСОБА_8 та в частині застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави скасувати та прийняти нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник покликається на те, що оскаржувана ухвала, в зазначеній частині є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що підстави для застосування до ОСОБА_8 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є відсутні, а ті ризики на які раніше покликався прокурор з метою застосування до ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою жодним чином не обґрунтовано та не доведено, однак суд визнав такі обставини встановленими та доведеними.

Вказує, що жодних доказів, які б підтверджували ймовірність того, що ОСОБА_8 переховуватиметься від суду сторона обвинувачення в розпорядження суду не надала, те на що покликається прокурор з метою обґрунтування та доведення перед судом вищевказаного ризику є лише голослівним припущенням прокурора.

Наголошує, що з моменту внесення відомостей в ЄРДР по даний час обвинувачений ОСОБА_8 належним чином виконував всі процесуальні обов`язки, виконання яких на нього покладено КПК України, будь-які зауваження зі сторони органу досудового розслідування, а на даний час зі сторони прокурора до ОСОБА_8 відсутні.

Акцентує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки та не врахував, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, наявність яких унеможливлює його здійснити те, що припускає прокурор, обґрунтовуючи наведений ним ризик. Зокрема, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, де проживає спільно з свою сім`єю: дружиною та двома малолітніми дітьми ІНФОРМАЦІЯ_6 участь у забезпеченні та вихованні своїх малолітніх дітей здійснюють лише батьки обвинувачений з своєю дружиною, в випадку застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він не може належним чином виконувати своїх батьківських обов`язків, а виконання таких лише дружиною є вкрай обтяжливим для неї.

Наголошує, що станом на сьогодні, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, а також тим, що дружина ОСОБА_8 самостійно здійснює виховання та догляд за дітьми, які ще не досягли 3-річного віку, а також у зв`язку з отриманим нею стресом, внаслідок затримання ОСОБА_8 , її фізичним виснаженням, дружина перебуває в поганому психологічному стані.

Стверджує, що перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, ОСОБА_8 зможе приймати участь у вихованні та догляді за їх спільними дітьми, а також дружина зможе влаштуватися на роботу з метою покращення свого вкрай скрутного матеріального становища, а також зайнятися станом свого здоров`я.

На переконання апелянта, наявність у обвинуваченого власної сім`ї, батьків пенсійного віку, які мають інвалідність, участь у громадській роботі в місті та інші міцні соціальні зв`язки є гарантією того, що ним виконуватимуться покладені на нього КПК України процесуальні обов`язки, переховуватися від суду він не буде.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні захисник зазначає, що досліджені судом докази підтверджують те, що будь-якого насильства відносно потерпілого або погрози застосування такого насильства обвинувачений не здійснював, ним навіть не було заподіяно удару в плече потерпілого на радіоринку, про який йшлося та заподіяння якого було зафіксовано в одному з протоколів проведення НСРД, будь-якого вимагання ним також не здійснювалося. Докази, наявні в матеріалах справи лише підтверджують про наявну провокацію зі сторони потерпілого, який постійно своїми зухвалими діями та висловами хотів спровокувати на вчинення незаконних дій, зокрема обвинуваченим ОСОБА_8 , однак йому це не вдалося за можливе.

Вказує, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризик вчинити інші кримінальні правопорушення є нічим іншим, як необґрунтованим припущенням прокурора, без покликання на обставини справи та будь-яких інших фактичних даних, які б підтверджували та робили спроможними такі припущення, що судом першої інстанції залишено поза увагою.

Що стосується обґрунтування обвинувачення, захисник вказує, що докази, на які покликається прокурор підтверджують, що висунуте ОСОБА_8 обвинувачення не є обґрунтованим і не підтверджується належними та допустимими доказами, більшість з яких вже досліджені в судовому засіданні.

30.06.2022 на адресу апеляційного суду надійшло заперечення потерпілого ОСОБА_12 на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_6 , в якому він просить залишити без задоволення вказану апеляційну скаргу. Потерпілий вказує, що ОСОБА_6 є ініціатором вчинення злочинів іншими особами у даному кримінальному проваджені, йому пред`явлено обвинувачення у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком 7 років. Зазначає, що ОСОБА_6 є підприємцем, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, неодружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, таким чином, є всі підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від здійснення правосуддя, що не буде сприяти виконанню завдання КПК України. А тому, потерпілий категорично проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , оскільки побоюється за своє життя та здоров`я.

Крім того, 30.03.2022 потерпілий ОСОБА_12 подав заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , подану в інтересах ОСОБА_8 , в якому просить залишити без задоволення вказану апеляційну скаргу. Вказує, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, окрім того неодноразово погрожував потерпілому, а тому він категорично не згідний з апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу суду першої інстанції, якою було продовжено строки тримання під вартою, оскільки боїться за своє життя та здоров`я.

В судовому засіданні апеляційного суду по потерпілий ОСОБА_12 надав пояснення, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_8 йому погрожував.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинувачених та їхніх захисників у підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, потерпілого та його представника про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Захисник адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року у частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 .

Захисник адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року у частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_8 .
Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження № 0000117 від 24.09.2020 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.255-1, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.2 ст.146, ч.1 ст.255-3 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24.02.2022 року обвинуваченим продовжено строк дії раніше застосованих до них у встановленому законом порядку запобіжних заходів у виді тримання під вартою до 23.04.2022 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 20.04.2022 року, обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою до 19.06.2022 року.
У судовому засіданні суду першої інстанції 16.06.2022 року прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України та клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 строку тримання під вартою без визначення розміру застави.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжних заходів у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 2 (два) місяці, тобто до 15 серпня 2022 року. - Задоволено клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 строку дії обов`язків, визначених ухвалою Львівського апеляційного суду від 05.05.2022 року, на підставі ч.5 ст.194 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, підставно зазначив, що обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, свідчить про високий ступінь ризику переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, на даний час судовий розгляд триває на стадії дослідження доказів, не допитані потерпілий та свідки, що не виключає впливу на останніх, а тому, наявні всі підстави для продовження обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою. При цьому суд першої інстанції вказав, що обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам, шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом на даному етапі не встановлено.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і, що інший менш суворий запобіжний захід, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_8 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_8 .

Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вимог кримінального процесуального закону та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів, а тому доводи апеляційної скарги в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_8 є безпідставними, відтак вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Разом з цим, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Личаківського районного суду м.Львова від 16 червня 2022 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою без визначення розміру застави підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається із ухвали суду першої інстанції, при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 не було визначено розмір застави.

Таке право суду передбачено, ч.4 ст. 183 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На переконання колегії суддів, продовжуючи строк дії найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_6 , судом першої інстанції, хоч і встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.

Колегією судді встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, до затримання на його утриманні перебувала мати ОСОБА_18 , яка є інвалідом 3-групи, має проблеми зі здоров`ям у зв`язку із захворюванням серцево-судинної системи, страждає на гіпертонічну хворобу з переважним ураженням серця без (застійної) серцевої недостатності, у останньої зафіксовані гіпертонічні кризи, початкова катаракта, деструкція скловидного тіла, атеросклероз сітківки лівого ока, відтак потребує стороннього догляду сина, оскільки інших осіб, які б могли здійснювати догляд немає.

Водночас, доводи захисника адвоката ОСОБА_7 щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 були досліджені не у повній мірі.
Так, відповідно до долучених захисником адвокатом ОСОБА_7 медичних документів, а саме консультативних висновків за результатами медичних обстежень, в обвинуваченого ОСОБА_6 виявлено та встановлено наступні клінічні діагнози: гастроезофагеальнорефлюксна хвороба, мігрень без аури, яка супроводжується періодичними сильними головними болями. Крім того, відповідно до протоколу за результатами обстеження МРТ головного мозку, у обвинуваченого ОСОБА_6 ознак вогнищевого ураження головного мозку не виявлено. Встановлено наявність вродженої арахноїдальної кисти на рівні лобної частки головного мозку, що стверджується представленою суду медичною документацією.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.
Тобто, особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.
Поряд з тим, як зазначено захисником адвокатом ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, та підтверджено обвинуваченим ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції, за час перебування в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 значно погіршився, проте надання медичної допомоги в даній установі є неефективним.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, яка враховується під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, є стан здоров`я обвинуваченого.
Враховуючи те, що у суду відсутні дані про задовільність стану здоров`я ОСОБА_6 , згідно з представленою медичною документацією, такий потребує лікування, що не може бути належним чином забезпечене в умовах тримання в установі виконання покарань, колегія суддів вважає за можливе застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі, яка буде співрозмірною та такою, що за умови внесення останньої забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Таке право суду передбачено, ч.4 ст. 183 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як встановлено ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: п. 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В п. 152 рішення ЄСПЛ від 6 квітня 2000 року по справі «Лабіта проти Італії», зазначено, що «передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…»

Відповідно до п.51 рішення ЄСПЛ № 12369 від 26 червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції» «…Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

Колегія суддів, з урахуванням вимог ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку» а також п. 3 ст. 5 Конвенції де визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, відповідно до вимог ч.4 ст. 182 КПК України, вважає можливим визначити обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави.

Скасовуючи оскаржену ухвалу в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою без визначення розміру застави та ухвалюючи цій частині нове рішення, апеляційний суд враховує, положення ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК, якими регламентовано, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів, аналізуючи в сукупності всі встановлені обставини, наявність доказів про вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винним, особу обвинуваченого, його сімейне і матеріальне становище, стан здоров`я, а також характер інкримінованих злочинів, приходить до висновку, про доцільність обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в межах передбачених ст. 182 КПК України в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн. 00 коп., який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні та запобігти здійсненню дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу в частині щодо обвинуваченого ОСОБА_6 слід задоволити частково.

Отже, ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою без визначення застави слід скасувати. Продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15 серпня 2022 року. Визначити ОСОБА_6 розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн. 00 коп. та у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задоволити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою без визначення розміру застави, скасувати.

Клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою задоволити частково.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15 серпня 2022 року.

Визначити ОСОБА_6 розмір застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн. 00 коп.

Роз`яснити ОСОБА_6 право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали на рахунок: IBAN: UA0085066, банк отримувача: ДКС України, м.Київ, , код банку отримувача (МФО) 820172. Внесення визначеної застави є підставою для звільнення особи з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому вони проживають без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 , що після внесення застави у разі невиконання покладених на нього обов`язків застава може бути звернута в дохід держави.

Термін дії обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 15 серпня 2022 року.

У разі невиконання даних обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: