УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_3, за участю прокурора ОСОБА_4, захисника ОСОБА_5, підозрюваного ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7, погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8, про застосування запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. ст.307 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0002538 від 08.09.2022, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7, погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8, про застосування запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_2 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням відділу поліції №3 Шевченківського УП ГНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0002538 від 08.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Слідчий в клопотанні зазначає, що ОСОБА_2 , підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

08.09.2022 ОСОБА_2 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09.08.2022 ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Слідчий в клопотанні зазначає, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_2 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Як зазначено у клопотанні, застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_2 не достатньо для запобігання вищевказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування необхідності його обрання зазначив, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_2 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник заперечував щодо задоволення зазначеного клопотання, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що на думку сторони захисту буде співрозмірним правопорушенню у якому підозрюється особа. Також зазначив, що клопотання сторони обвинувачення є необґрунтованим, а ризики зазначені жодним чином не підтверджені та долучив заперечення на клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_2 підтримав думку захисника та просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін, дослідивши додані до клопотання матеріали та матеріали, що долучено в судовому засіданні, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №3 Шевченківського УП ГНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0002538 від 08.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

З наданих матеріалів клопотання, пояснень учасників судового розгляду вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість причетності ОСОБА_2 до подій, викладених у клопотанні слідчого слідчого відділення відділу поліції №3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9., виходячи із стандарту «обґрунтована підозра», який застосовується у практиці ЄСПЛ, що підтверджується наявними в матеріалах та дослідженими слідчим суддею документами під час розгляду клопотання.

Згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

08.09.2022 ОСОБА_2 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09.09.2022 ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як зазначено у положеннях ст.ст.177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При цьому суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зав`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При вирішенні питання про доцільність застосування запобіжного заходу, також необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Оскільки поняття «обґрунтована підозра» у національному законодавстві не визначене, то, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд має враховувати позицію Європейського Суду з прав людини, відображену у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) відповідно до якого «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Кущ проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Як вбачається зі змісту повідомлення про підозру, його формулювання містить інформацію про те, що ОСОБА_2 дійсно при встановлених досудовим слідством обставинах міг вчинити інкриміноване йому правопорушення, тобто наявна обґрунтована підозра у злочині, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна.

Слідча суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає про три таких ризики.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Злочин, який інкримінується ОСОБА_2 є тяжким. Ця обставина сама по собі вже може бути причиною для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштований, проте має підробіток.

В розумінні Кримінального кодексу України інкримінований ОСОБА_2 злочин є тяжкими.

При визначенні ймовірності переховування ОСОБА_2 від органів досудового розслідування та суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України слід враховувати тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється. Врахування цієї обставини відповідає практиці Європейського суду з прав людини. При цьому, цей фактор не є визначальним.

Враховуючи викладене вище, слідча суддя приходить до висновку, що існує ризик переховування ОСОБА_2 від органів досудового розслідування та/або суду.

Слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Втім, для всебічної оцінки обставин справи, слідча суддя аналізує доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.

Слідчий в клопотанні вказує, що підозрюваний ОСОБА_2 , не має постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований, може знищити, сховати або спотворити майно яке може бути конфісковано. Зазначене вказує на те, що останній може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В клопотанні зазначено, що наявні ризики вважати, що підозрюваний ОСОБА_2 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Однак даний ризик не доведений.

Отже, слідчим суддею встановлено наявність двох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідча суддя вважає, що до ОСОБА_2 необхідно застосувати запобіжний захід.

Що стосується особи ОСОБА_2 , суд приймає до уваги, що він, має місце проживання та місце реєстрації, раніше не судимий.

Крім того, відомостей про можливе ухилення від органів досудового слідства та суду у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою прокурором суду не надано.

Згідно п.6 ч.2 ст.184 КПК України клопотання прокурора повинно містити зокрема обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Проте в клопотанні відсутні обґрунтування неможливості запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Не надав таких обґрунтувань прокурор і в судовому засіданні.

Таким чином суд констатує, що прокурором не доведено обставини, передбачені п. 3 ч.1ст.194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже за таких підстав суд, керуючись ч.4 ст.194 КПК України вважає можливим обмежитись обранням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заборонивши ОСОБА_2 з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , який з урахуванням усіх обставин справи, на думку слідчого судді, буде достатнім запобіжним заходом для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_2 такі обов`язки, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора суду; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст. 32, 131, 132, 176 178, 181, 183-184, 193-194, 196, 202, 369-372, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_2 з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_2 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора суду;

-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити ОСОБА_2 з-під варти.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_2 .

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_2 визначити в межах строку досудового розслідування, терміном до 09 листопада 2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10