ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/350/22 Справа № 712/7281/22 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.09.2022, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Народженого у м. Краснотур`їнськ Краснотур`їнського району Свердловської області Російської Федерації, громадянина України, українця, не одруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має, не працює, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309, КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 10.11.2022 року включно, з визначенням розміру застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 130 000,00 грн., -

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.09.2022 задоволено клопотання слідчого СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 , яке подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.09.2022 за №0001391 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.309 КК України, про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .
Обрано підозрюваному ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб з 12.09.2022, з моменту затримання особи, по 10.11.2022 включно з визначенням розміру застави 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 130 000, 00 з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5. ст. 194 КК України у разі внесення застави.
Задовольняючи дане клопотання слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також даних, які характеризують особу підозрюваного, зокрема, відсутність міцних соціальних зв`язків, не працює, офіційне джерело доходів відсутнє, вчинення тяжкого злочину у період дії воєнного стану на території України, раніше притягувався до кримінальної відповідальності у тому числі за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу та обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує, що під час судового розгляду ризики, передбачені ст. 177 КПК України були перераховані, а не доведені стороною обвинувачення; необґрунтованим є твердження слідчого судді, щодо можливого впливу на свідків, оскільки вони є понятими під час проведення слідчих дій, які фіксувалися на відеокамеру, і зміна їх показів немає юридичного обґрунтування; слідчий суддя необґрунтовано зазначив, що ОСОБА_7 намагався втекти після того, як його помітили працівники поліції.

Захисник наголошує, що підозрюваний немає наміру переховуватись, оскільки такі причини відсутні та вважає, що до ОСОБА_7 можливо застосувати домашній арешт, так обрання тримання під вартою є надто суворим запобіжним заходом за даних обставин.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Порядок і строки апеляційного оскарження чітко визначено та регламентовано ст. 395 КПК України. Так, згідно з п. 3 ч. 2 вказаної статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, який викладено у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, у випадку коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив у інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.
Водночас, у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.
З матеріалів справи видно, що 14.09.2022 слідчим суддею проголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваної ухвали, повний текст судового рішення захисник отримав 21.09.2022, апеляційну скаргу подав до апеляційного суду 22.09.2022, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе поновити захиснику строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне № 0001391 від 12.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.09.2022, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0001391, внесені до вказаного реєстру за фабулою: «12.09.2022 до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Черкаси, вул. Калініна буд. 78 гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 при спілкування повідомив, що має при собі заборонені до обігу речовини в особливо великих розмірах (ЄО 45080 від 12.09.2022)» з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 309 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання без мети збуту наркотичних засобів, діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством період часу та місці умисно придбав без мети подальшого збуту у невстановлений спосіб та у невстановленої особи поліетиленовий пакет із порошкоподібною речовиною та з моменту придбання зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
12.09.2022 ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи наслідки своїх незаконних дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, маючи умисел на незаконне зберігання без мети збуту раніше придбану ним, порошкоподібну речовину у поліетиленовому пакеті, яку незаконно зберігав при собі у сумці чорного кольору, яка знаходилася на ньому, перебував неподалік будинку №75 по вул. Нижня Горова в м. Черкаси, де був помічений працівниками поліції, які виконували службові обов`язки по забезпеченню громадського порядку на території м. Черкаси та почав тікати, після чого в ході застосування до останнього превентивних заходів було встановлено, що останній зберігає при собі заборонені в обігу речовини.
12.08.2022 в період часу з 16 год. 21 хв. по 17 год. 30 хв. ОСОБА_7 повідомлено про затримання у порядку ст. 208 КПК України та у присутності захисника й понятих відносно останнього було проведено особистий обшук, в ході якого в особистій сумці чорного кольору було виявлено пакет поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору з жовтим відтінком, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-22/9960-НЗПРАП від 13.09.2022 містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого складає 82,26 г, що відповідно до «Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», затверджених Комітетом з контролю за наркотиками при МОЗ України, є особливо великим розміром психотропної речовини, після чого виявлений поліетиленовий пакет із речовиною було вилучено та упаковано до сейф-пакету № 7373661.
13.09.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.
14.09.2022 ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.
На даному етапі досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який відповідно до ч. 3 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
У клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий щодо ризиків можливого переховування від органу досудового розслідування обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 офіційно не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тому усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, змінити місце проживання чи виїхати за кордон та у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності за тяжкий злочин матиме змогу залишити місце свого проживання та поїхати на непідконтрольну Україні територію та може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціалістів.
У даному випадку слідчим суддею вірно встановлено, що при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу, слід виходити з обґрунтованості оголошеної йому підозри за ч. 3 ст.309 КК України - незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів у великих розмірах, яку підозрюваний під сумнів не ставить та під час розгляду клопотання вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав.

Отже при судовому розгляді встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, і тих, на які вказував слідчий у клопотанні й прокурор в судовому засіданні та задля запобігання яких у кримінальному провадженні щодо підозрюваного застосовуються запобіжні заходи.
Такі міркування спростовують посилання захисника у поданій апеляційній скарзі на те, що ризики, зазначені в ст. 177 КПК України не доведені.

Посилання в апеляційній скарзі адвоката про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відсутність доцільності йому впливати на свідків та відсутність наміру переховуватися від слідства та суду, апеляційним судом відхиляються з викладених вище підстав.

Так, ОСОБА_7 не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, офіційного джерела доходу не має, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків. Крім того, підозрюваний хоча і не судимий в силу ст. 89 КК України, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого у період дії воєнного стану на території України.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, при розгляді питання щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою вищезазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано належним чином. Так, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

Слід врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п. 3ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості. У даному випадку цей інтерес полягає в охороні здоров`я людини.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано існують і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі кримінального провадження потребу в триманні останнього під вартою.

Підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.09.2022 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 10.11.2022 року включно, з визначенням розміру застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 130 000,00 грн. залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач
Судді