Справа № 441/774/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1092/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_10 ,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч.2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 27 березня 2020 року близько 06 год. 40 хв., на дорозі біля будинку на АДРЕСА_1 , в конфлікті на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи з умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, вдарив ОСОБА_8 , що перебував у кабіні екскаватора «Cose Poclain» н.з. НОМЕР_1 , садовою лопатою у гомілкову ділянку лівої ноги, як наслідок, умисно заподіяв йому рану на лівій нозі, що відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження новому розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що органом досудового розслідування та судом допущена однобічність та неповнота дослідження обставин справи.

Наголошує, що не мав умислу заподіяти ОСОБА_8 тілесні ушкодження і заперечує твердження про те, що він вдарив потерпілого по нозі, оскільки бив по краю кабіни, де знаходиться тумблер, щоб зупинити рух ковша екскаватора та перебував у стані необхідної оборони.

Вважає неправильною кваліфікацію його дій, оскільки недоведена наявність тілесного ушкодження у потерпілого, так як у матеріалах справи відсутні фотографії пораненої ноги і немає пошкоджень на штанах.

Акцентує на суперечливості показань свідків, даних висновку судово-медичної експертизи №34/2020 від 27 березня 2020 року та пояснень експерта в судовому засіданні щодо характеристики заподіяного потерпілому ОСОБА_8 тілесного ушкодження та його локалізації.

Крім цього, на думку апелянта, висновок судово-медичної експертизи №34/2020 від 27 березня 2020 року є недопустимим доказом, оскільки такий не відповідає вимогам Інструкції про проведення судово-медичної експертизи та положенням ч.3 ст. 223 КПК України.

Зазначає, що у висновку не вказано час і місце проведення експертизи, не вказано документ, що посвідчував особу, крім цього, не було роз`яснено процесуальні права та обов`язки і відповідальність експерта.

Просить скасувати вирок Городоцького районного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 , яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення потерпілого ОСОБА_8 , виступ його представника адвоката ОСОБА_9 та думку прокурора, які заперечили апеляційну скаргу і просять залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону місцевим судом при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_6 були дотримані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана об`єктивна оцінка.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про неповноту судового розгляду і невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи є безпідставними, оскільки вони спростовуються рядом доказів, які визнані судом достовірними і належними.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_8 та протоколом слідчого експерименту з його участю від 23 квітня 2020 року з фототаблицею (а.с. 67-76) згідно яких, вранці 27 березня 2020 року ОСОБА_6 , вдаривши садовою лопатою ОСОБА_8 , який перебував у кабіні екскаватора, поранив останнього у гомілку лівої ноги.

Аналогічні показання дали допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які були безпосередніми очевидцями конфлікту. Дані обставини також відтворені в ході слідчих експериментів з участю свідків та зафіксовані у протоколах слідчої дії з фототаблицями від 23 квітня 2020 року (а.с. 77-86, 87-116).
Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому підтверджується проаналізованими місцевим судом висновком судово-медичної експертизи №34/2020 від 27 березня 2020 року та наданими в суді першої інстанції показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_15 і свідка ОСОБА_16 лікаря-травматолога КНП "Городоцької ЦЛ" про те, що у потерпілого ОСОБА_8 виявлено рану на середній третині лівої гомілки, заподіяну металевою частиною садової лопати 27 березня 2020 року, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Також, як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому судом першої інстанції зазначено у вироку досліджений в судовому засіданні відеозапис із місця події, де чітко видно, що після того, як ОСОБА_8 знерухомив екскаватор, обвинувачений ОСОБА_6 із садовою лопатою підбіг до нього та кілька разів вдарив по кабіні і по нозі потерпілого.
Даний доказ, в сукупності з іншими доказами по справі, на думку колегії суддів, належно оцінений та вірно покладений в основу обвинувального вироку.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що зміст і спрямованість відображених на відеозаписі протиправних діянь обвинуваченого, з врахуванням часу, місця, обстановки їх вчинення, за наявності причинного зв`язку між діями ОСОБА_6 відносно потерпілого ОСОБА_8 та їх наслідками, всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, за своїми ознаками не становлять необхідної оборони і беззаперечно утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та свідчать про направленість умислу ОСОБА_6 на заподіяння потерпілому ОСОБА_8 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, про що вірно зазначено у вироку суду, з чим погоджується і апеляційний суд.

Отже, колегія суддів вважає, що показання потерпілого ОСОБА_8 та зазначених вище свідків послідовні, логічно пов`язані між собою, узгоджуються з відеозаписомподії і висновком судово-медичного експерта та його показаннями в судовому засіданні, щодо механізму утворення та локалізації тілесного ушкодження, заподіяного потерпілому.
Крім цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо критичної оцінки показань обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_17 про те, що обвинувачений діяв у стані необхідної оборони та вдаряючи садовою лопатою у кабіну екскаватора хотів тільки зупинити роботу такого і вважає їх направленими на уникнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_6 за скоєне.
Відтак, будь-яких підстав не довіряти зазначеним вище і наведеним у вироку доказам, колегія суддів не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Отже, на переконання колегії суддів, досудове розслідування та судовий розгляд були проведені з дотриманням вимог КПК України, докази по справі зібрані у законний спосіб.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то таке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку місцевого суду і призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Крім цього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Городоцького районного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4