Справа №: 398/1814/22
провадження №: 1-кп/398/207/22
УХВАЛА
Іменем України

"12" серпня 2022 р. м.Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000593 від 16.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000593 за обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Ухвалою суду від 28.06.2022 у вказаному провадженні було призначено підготовче судове засідання.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України першочерговим завданням підготовчого судового засідання є вирішення питання про можливість призначення судового розгляду, у зв`язку з чим, суд з`ясовує, чи наявні підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 314 КПК України.
Обґрунтування можливості призначення судового розгляду.
У підготовчому судовому засіданні, колегією суддів було заслухано думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду.
Прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.
Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 не заперечував проти призначення справи до судового розгляду.
Вирішуючи питання про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, суд виходить з наступного.
Колегією суддів було встановлено, що поданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить усі відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив і до нього додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.
Крім того, суд, з`ясувавши думку сторін, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, встановив, що кримінальне провадження підсудне Олександрійському міськрайонному суду Кіровоградської області, проти відкритого розгляду справ заперечень немає.
Враховуючи викладене, з огляду на відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.
Вирішення питання щодо складання досудової доповіді.
Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, колегія суддів, керуючись положеннями ст. 314-1 КПК України, приходить до висновку про відсутність підстав для складання досудової доповіді.
Також судом на обговорення учкасників процесу поставлено питання про продовження обраного раніше запобіжного заходу.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 просив продовжити у відношенні обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які були встановлені суддею під час обрання запобіжного заходу не зникли, інші запобіжні заходи не будуть дієвими.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обвинувачений не має наміру ухилятись від суду, має зареєстроване місце проживання, де проживає разом з дружиною та малолітніми дітьми, тому може виконувати покладені на нього обов`язки, перебуваючи і на домашньому арешті. Також захисник обвинуваченого у судовому засіданні вказав на те, що ризики, про які зазначено стороною обвинувачення не обґрунтовані.

Заперечень від інших учасників не надійшло.
Вирішуючи питання щодо продовження терміну дії запобіжного заходу колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Відповідно до ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно зі ст. ст. 7,8,9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про продовження обвинуваченному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Як встановлено судом, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого повторно, в умовах воєного стану, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, та знову через нетривалий час у період випробовувального терміну імовірно вчинив корисливий злочин пов`язаний із застосуванням насильства до потерпілого,що вказує на низьку правосвідомість обвинуваченого та схильність до отримання доходу злочинним шляхом. На момент затримання ОСОБА_7 не працював, власного постійного джерела доходу не мав, перебував на обліку в КНП «Олександрійський наркологічний диспансер» з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності з 2021 року.Зазначені факти переконують суд у наявності ризику, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність.

Крім того, слід врахувати, що у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на території України з 24.02.2022 по теперішній час діє воєнний стан. Тлумачення Листа ВС № 1/0/2 - 2022 від 03.03.2022 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» дає підстави стверджувати, що запровадження воєнного стану одночасно із проявами збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, також по суті є ризиками, які у разі будь-яких непередбачуваних дії на території України, під час яких контроль органів досудового розслідування чи процесуального керівництва може бути зменшений, як наслідок вказані обставини будуть сприяти обвинуваченому у спробах ухилитись від суду та/або прокуратури, а тому мають бути враховані при вирішенні питання про застосування запобіжних заходів.
Судом враховується, що обвинуваченому пред`явлене обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину і у разі визнання його винуватим у вчиненні цього злочину, йому загрожує покарання на строк від 8 до 15 років позбавлення волі, тому усвідомлюючи тяжкості покарання обвинувачений може ухилятись від суду. Існування вказаного ризику додатково підвищується військовою агресією російської федерації проти України, та дією на всій території України воєнного стану. У разі звільнення обвинуваченого з-під варти він матиме реальну можливість покинути місце проживання та виїхати за межі Олександрійського району Кіровоградської області до тимчасово не підконтрольним українській владі окупованих територій, з метою переховування від суду, що унеможливить в подальшому судовий розгляд цього кримінального провадження.
Також судом враховується, що судовий розгляд у кримінальному проваджені ще не розпочався, свідки, потерпілий в судовому засіданні не допитані, вищевказане дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, ОСОБА_7 може впливати на потерпілого та свідків, які знають один одного і проживають в одному населеному пункті.
Вказане доводить, що обставини у справі з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу не змінювалися, а ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшувалися, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку, а обраний та продовжений стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку та кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами та метою запобіжного заходу.
Застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, встановлені ризики є дійсними та триваючими, обставин, які б свідчили про те, що цей захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права та свободи обвинуваченого колегією суддів на цьому етапі не встановлено, а тому на цей час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який, внаслідок чого у задоволенні відповідних клопотань захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , слід відмовити.
За викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, відтак згідно ст. 197 КПК України, дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.110,1 76-179, 183, 193, 194, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України, колегіально судом у складі трьох суддіву відкритому судовому засіданні, яке відбудеться о 13 год 00 хв 27 вересня 2022рокуу приміщенні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, розташованому за адресою: Кіровоградська область, місто Олександрія, вулиця Першотравнева, 30.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» на час судового розгляду строком на 60 діб, тобто з 12.08.2022 року до 10.10.2022 року включно.
Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня його проголошення.
В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст складено 12.08.2022.
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3