Справа № 991/4503/22
Провадження 1-кс/991/4589/22
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду (ВАКС) ОСОБА_4

(далі - слідчий суддя чи суд),

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід слідчого судді ВАКС ОСОБА_6 в справі №991/4503/22 (провадження 1-кс/991/4520/22) щодо розгляду скарги на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні посадовими особами Національного антикорупційного бюро України (НАБУ) відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий опис судового провадження.

10.10.2022 до ВАКС надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні посадовими особами НАБУ відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, для розгляду якої відповідно до частини 3 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) в справі №991/4503/22 (провадження 1-кс/4520/22) визначено слідчого суддю ОСОБА_6

12.10.2022 до ВАКС надійшла заява ОСОБА_1 (далі-заявник) про відвід слідчого судді ВАКС ОСОБА_6 у справі №991/4503/22 (провадження 1-кс/4520/22), для розгляду якої відповідно до частини 3 статті 35 КПК визначено слідчого суддю ВАКС Дубаса В.М., яким проведено судовий розгляд 13.10.2022.

2. Короткий виклад заяви про відвід та позицій учасників судового провадження.

2.1. Заява про відвід обґрунтовувалась посиланнями на пункт 4 частини 1 статті 75 КПК та зокрема такими твердженнями: «Слідчий суддя не заслуговує на довіру і підлягає відводу через наступне. Так, згідно з ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_6 від 18.08.2022 у справі № 991/3023/22 провадження № 1-кс/991/3040/22 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність службової особи Національного антикорупційного бюро України уповноваженої на внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Вказана ухвала є ОЧЕВИДНО НЕЗАКОННОЮ. Слідчий суддя не розуміється (ігноровано) на вимогах ст.25 КПК України…Відтак, слідчий суддя зобов`язаний був застосувати зазначену норму процесуального права - ухвалити судове рішення про зобов`язання службової особи правоохоронноого органу внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 . Слідчий суддя не розуміється (ігноровано) на вимогах ст.214 КПК України… На стадії розгляду скарги на бездіяльність правоохоронного органу щодо невнесення відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя не має законних повноважень (правових підстав) перевіряти заяву (відомості) про кримінальне правопорушення на відповідність Кримінального кодексу України, процесуального права обставини перевірятися шляхом проведення диспозиції конкретної статті особливої частини. Очевидно за змістом зазначеної норми вчинення кримінального правопорушення повинні досудового розслідування лише після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. На стадії подання заяви про вчинення кримінального правопорушення та внесення відомостей про нього до ЄРДР кримінальний процесуальний закон не вимагає подання доказів вчинення кримінального правопорушення чи навіть посилання на такі докази. Службова особа правоохоронного органу, уповноважена на внесення відомостей до ЄРДЕР, позбавлена процесуальної можливості здійснювати перевірку обставин, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення та виконання вимог вищенаведених норм процесуального права ДО внесення відомостей в ЄРДР. У свою чергу, слідчий суддя «легалізував» беззаконня, продемонстроване НАБУ. Фактично, неправомірна бездіяльність НАБУ спрямована на приховування кримінальних правопорушень, про які зазначено у заяві ОСОБА_1 »

2.2. В судове засідання попри належним чином здійснені повідомлення про час і місце такого не прибули заявник, інші учасники судового провадження та слідчий суддя ОСОБА_6, що не перешкоджало судовому розгляду. При цьому заявник подав заяву про забезпечення його участі в розгляді заяви, проте не навів жодних поважних причин неприбуття в судове засідання. Відповідно до частини 4 статті 107 КПК фіксування судового розгляду заяви за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

3. Обґрунтування позиції суду.

3.1. Відповідно до частини 1 статті 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Перелік підстав, за наявності яких особами, які беруть участь в кримінальному провадженні, може бути заявлено відвід судді, визначений частиною 1 статті 75 КПК, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Крім того, частиною 1 статті 76 КПК визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Частиною 1 статті 80 КПК визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Тобто неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід, який відповідно до частини 5 статті 80 КПК повинен бути вмотивованим. При цьому, за частиною 4 статті 80 КПК, заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Також згідно із частиною 5 статті 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Зокрема в пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В пункті 50 рішення ЄСПЛ в справі «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Отже, для вирішення питання щодо відводу судді або складу суду необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

Враховуючи наведені у заяві про відвід підстави, у даному випадку заявником стверджувалось про можливі сумніви щодо недотримання виключно суб`єктивного критерію безсторонності суду, що й мало бути предметом перевірки під час розгляду питання про відвід.

3.2. Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді ВАКС ОСОБА_6 від 18.08.2022 в справі №991/3023/22 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність службових осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, оскільки «на думку слідчого судді, викладених у повідомленні ОСОБА_1 обставин, які ним прочитані у матеріалі для «Новинарні» журналіста-розслідувача ОСОБА_2 , статті «Ціна зради….» недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, яке в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Як вбачається з самого повідомлення, у ньому не наведено конкретних відомих заявнику відомостей (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), що можуть свідчити про отримання Керівником Офісу Президенка України ОСОБА_3 хабаря в сумі 40 млн. доларів США та вчинення ним злочинів, відповідальність за які передбачена ст. ст. 109, 111, 364 КК України, а також не вказано будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували зазначене. При цьому, заявник лише висуває загальне припущення про можливе вчинення зазначених ним у заяві протиправних дій, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності таких дій, та власному аналізі і бачені норм законодавства про кримінальну відповідальність, та не зазначає відомостей, за якими можна визначити наявність елементів об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 109, 111, 364 КК України, у діях ОСОБА_3 . Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє орган досудового розслідування провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана в тому числі для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь. Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів».

Згодом ухвалою Апеляційної палати ВАКС від 20.09.2022 в справі №991/3023/22 вищезгадана ухвала слідчого судді ВАКС від 18.08.2022 залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення, оскільки «колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про те, що у заяві ОСОБА_1 від 02 серпня 2022 року не наведено конкретних відомих заявнику відомостей (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), що можуть свідчити про отримання Керівником Офісу Президенка України ОСОБА_3 хабаря в сумі 40 млн. доларів США та вчинення ним злочинів, відповідальність за які передбачена ст. ст. 109, 111, 364 КК України. Заявник висуває лише загальне припущення про можливе вчинення зазначених ним у заяві протиправних дій, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності таких дій, та власному аналізі і бачені норм законодавства про кримінальну відповідальність, та не зазначає відомостей, за якими можна визначити наявність елементів об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 109, 111, 364 КК України, у діях ОСОБА_3 . Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено».

Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до пункту 18 частини 1 статті 3 КПК, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до пункту 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.

В коментарях до Бангалорських принципів поведінки суддів від 2007 року, розміщених на офіційному сайті Ради суддів України, зазначено, що особисті цінності, яких дотримується суддя, його світогляд чи уявлення про закон не можуть вважатися упередженістю. Той факт, що суддя має певну загальну думку щодо правового чи соціального питання, яке безпосередньо стосується справи, не позбавляє його/її права розглядати справу.

За вищенаведених обставин підстави заявленого у даному випадку відводу є виключно проявом незгоди заявника із раніше прийнятим слідчим суддею законним, обґрунтованим та вмотивованим судовим рішенням, яке набуло законної сили, та фактично є лише припущеннями, які не доведені жодними фактами, тоді як сумнів в неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду, що призводило б до постійної зміни його складу, враховуючи що поняття «суддівський розсуд» полягає у суб`єктивному виборі одного з можливих варіантів у тлумаченні та застосуванні права суддею, що не виключає існування різноманітних підходів, оскільки при оцінці доказів суддя завжди робить лише суб`єктивне припущення щодо фактів на підставі наявної інформації.

3.3. Дослідивши заяву про відвід, слідчий суддя вважає, що судовим розглядом не встановлено жодних обставин, які б унеможливлювали прийняття слідчим суддею ВАКС ОСОБА_6 законного та об`єктивного судового рішення, оскільки заявлений відвід не містить жодних належних підстав й відтак належить відмовити у його задоволенні.

Керуючись статтями 75-81 КПК, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід слідчого судді ВАКС ОСОБА_6 в справі №991/4503/22 (провадження 1-кс/991/4520/22) щодо розгляду скарги на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні посадовими особами НАБУ відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_4