Справа №№ 148/1764/21
В И Р О К
Іменем України

20 квітня 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження № 0000128 внесеного в ЄРДР від 09.08.2021 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , гр. України, освіта середня-спеціальна, не одружений, працює тимчасовими заробітками, не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ст. 309 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 в кінці липня 2021 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, проходячи повз «Броварський став», що в м. Тульчин, Вінницької області, в чагарниках побачив дикорослу рослину конопель, після чого вирішив незаконно її придбати, та в подальшому з даної рослини конопель обірвав трав`янисті частини з метою подальшого їх використання шляхом куріння, без мети збуту.

Виявивши вказаний наркотичний засіб, ОСОБА_4 , усвідомлюючи свої дії та відповідні наслідки, які вони можуть за собою потягти, вирішив його забрати до господарського приміщення, а також до приміщення своєї спальної кімнати в будинку на території домогосподарства за місцем проживання, з подальшим висушуванням, подрібненням і вживанням, шляхом куріння, без мети збуту.

Після чого, ОСОБА_4 реалізовуючи злочинні дії, спрямовані на незаконне зберігання та виготовлення наркотичного засобу, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», умисно, з метою подальшого вживання наркотичного засобу «канабісу» обірвані трав`янисті частини рослини конопель висушив та подрібнивши їх, помістив до скляної банки об`ємом 0,5 л., яку зберігав в приміщенні своєї спальної кімнати в будинку, таким чином здійснивши незаконне виготовлення наркотичного засобу, який в подальшому періодично вживав шляхом куріння за місцем проживання, тобто вчиняв умисні дії по придбанню, виготовленню та зберіганню наркотичного засобу, без

мети збуту.

27.08.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_6 про надання дозволу на проведення обшуку, було проведено обшук території домогосподарства за адресою:

АДРЕСА_2 , в межах якого у приміщенні житлового будинку, а саме в спальній кімнаті ОСОБА_4 було виявлено та вилучено скляну банку об`ємом 0,5 л. із вмістом речовини рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-21/12446-НЗПРАП від 30.08.2021 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 41,17 г.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 309 ч.1 КК України визнав повністю та беззастережно, і суду показав, що всі обставини зазначенні в обвинувальному акті повністю відповідають фактичним обставинам справи. Рослини коноплі він використовував шляхом куріння для власного вживання. У вчиненому щиро кається, просить суд суворо не карати.

У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги добровільність позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм права та відповідні наслідки, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів справи.

Судом враховано, що у сторін не виникло сумнівів, клопотань та заперечень щодо належності та допустимості письмових доказів наданих стороною обвинувачення.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, в судовому засіданні доведена в повному обсязі, тому його дії вірно кваліфіковано за ст. 309 ч.1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обсяг і характер вчиненого кримінально-караного діяння.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що він не працює, за місцем проживання характеризуються позитивно, також враховує, що під час вчинення інкримінуємого йому кримінального правопорушення був обмежено осудний, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2018 року з приводу важкого депресивного епізоду без психотичних лементів, на обліку у лікаря нарколога не перебуває

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття в скоєному злочині.

Обтяжуючих покарання обставин в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до cт. 20 КК України особа, визнана судом обмежено осудною, тобто та, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними, підлягає кримінальній відповідальності; визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст.94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Зі змісту висновку судово-психіатричного експерта № 116 від 30.09.2021 року вбачається, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 виявляв психічний розлад у вигляді шизотипового розладу (F 21). В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час у ОСОБА_4 виявлений психічний розлад у вигляді шизотипового розладу (F 21). В теперішній час ОСОБА_4 не можу повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування за місцем його подальшого перебування. ОСОБА_4 не страждає на алкоголізм, наркоманію. Лікування з цього приводу не потребує. Вживання ним алкоголю, канабісу у даному випадку носило симптоматичний характер, для полегшення проявів основного захворювання.

Зазначений у ОСОБА_4 стан міг істотно впливати на його поведінку та діяльність та позбавляв його можливості повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними в період інкримінованого йому діяння. Підпадає під дію ст. 20 КК України.

Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги, застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких саме і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

На підставі вищевказаного висновку судово-психіатричного експерта № 116 від 30.09.2021 року, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 є обмежено осудним та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у закладі охорони здоров`я за місцем проживання.

Вказане кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 504 КПК України, згідно якої досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення засудженого, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому в межах санкції визначеної ст. 309 ч.1 КК України у виді обмеження волі.

В свою чергу призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги позицію державного обвинувача, суспільну небезпечність вчиненого злочину, обсяг заподіяної шкоди, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому злочині, характер та ступінь його вини, а також те, що обвинувачений запевнив суд, що став на шлях виправлення, встановленні в судовому засіданні пом`якшуючі покарання обставини, а також обставини, які в сукупності дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про можливе застосувати відносно обвинуваченого ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки визначенні ст. 76 ч. 1, п. п. 1, 2 КК України.

Враховуючи, що в судовому засіданні, стороною обвинувачення не виносилось питання про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд вважає, що підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не має.

Питання речових доказів суд вирішив відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

З обвинуваченого також підлягають стягненню в дохід держави понесенні процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 1372,96 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 20, 50, 65, 75, 76, 309 КК України, ст. ст. 100, 369-374, 376, 504 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 309 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на один рік.

Згідно з вимогами ст. 76 ч.1 п.1, п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

На підставі ст. ст. 20 ч.2, 94 ч.1, п.1 КК України застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покласти на КНП «Тульчинська центральна районна лікарня» Тульчинської міської ради, за місцем проживання останнього.

Речові докази: скляну банку об`ємом 0,5 л із вмістом речовини рослинного походження, яка зберігається в кімнаті речових доказів Тульчинського ВП ГУНП у Вінницькій області знищити, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді від 30.08.2021, в кримінальному провадженні № 0000128 внесеного в ЄРДР від 09.08.2021.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати понесені на проведення експертизи в сумі 1372,96 грн. (одна тисяча триста сімдесят дві гривні 96 коп.).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя: