Справа 350/852/22
Номер провадження 1-кп/350/116/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2022 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в смт. Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Закерничне Рожнятівського району Івано-Франківської області, з середньою загальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2022 року за № 0000045,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 15 травня 2022 року, близько 23 години, в темну пору доби, у суху погоду, керуючи автомобілем «HyundaiTucson» чорного кольору номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , мешканці міста Калуш, та яким він користувався на підставі довіреності приїхав до села Закерничне Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Поблизу будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, заліз на капот автомобіля «HyundaiTucson» номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_4 та запропонував останньому провезти його на капоті. ОСОБА_4 , будучи відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року учасником дорожнього руху, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

підпунктів «в», «д» пункту 2.3., відповідно до яких: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

пункту 21.1., відповідно до якого дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення;

підпункту «а» пункту 21.11., відповідно до якого забороняється перевозити: пасажирів поза кабіною автомобіля (крім передбачених цими Правилами випадків перевезення пасажирів у кузові вантажного автомобіля з бортовою платформою або в кузові-фургоні, призначених для перевезення пасажирів), у кузові автомобіля-самоскида, трактора, інших самохідних машин, на вантажному причепі, напівпричепі, в причепі-дачі, в кузові вантажного мотоцикла;

виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання указаної дорожньо-транспортної пригоди, погодився на пропозицію ОСОБА_10 .

Після чого, проявляючи неуважність, увімкнув першу передачу та розпочав рух вказаного вище автомобіля вперед. Проїхавши близько 20 метрів ОСОБА_4 побачив, що ОСОБА_10 дещо зсунувся з капоту вперед, тому вирішив зупинити автомобіль, натиснувши на педаль гальмів. Коли автомобіль зупинився, ОСОБА_10 не втримався та впав з капоту автомобіля на проїжджу частину дороги, внаслідок чого останній отримав відповідно до висновку судово-медичної експертизи Обласного бюро судово-медичної експертизи Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 488 від 30 травня 2022 року тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом потиличної кістки зліва з переходом на основу, крововиливом над твердою мозковою оболонкою в проекції перелому, переломом лівої стінки основної пазухи, крововиливом під тверду мозкову оболонку в середній і задній черепних ямках справа, в задній черепній ямці зліва, крововиливами під м`яку мозкову оболонку в правій та лівій лобних долях, в проекції їх полюсів, в лівій тім`яній долі, в обох потиличних долях, крововиливом в лівий боковий шлуночок, забоєм речовини головного мозку тяжкого ступеня в проекції полюса правої лобної долі з поширенням на тім`яну долю, в правій скроневій ділянці в проекції полюса, крововиливом в речовину лівої півкулі мозочка, крововиливом в м`які тканини голови в лівій потиличній ділянці, від яких втратив свідомість та був доставлений в Комунальне некомерційне підприємство «Обласна клінічна лікарня» Івано-Франківської обласної ради, де ІНФОРМАЦІЯ_2 , не приходячи до свідомості помер. Смерть ОСОБА_10 відповідно до зазначеної вище експертизи настала від відкритої черепно-мозкової травми з крововиливами над, під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку, забоєм речовини головного мозку тяжкого ступеня, переломом кісток черепа, яка ускладнилась гнійним менінгітом та розвитком гострої мозкової недостатності. В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, розкаявшись в скоєному, своїми показами підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, з висновками судових експертиз погодився та заперечень до них не має, зокрема суду пояснив, що протягом дня 15 травня 2022 року він з товаришами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проводив час, спочатку вони були на «гонках мотоциклів», згодом розійшлися по домівках, а близько 17 години він з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 поїхали в смт. Перегінське, де зустрілися з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Всі разом вони їздили по селищу, відвідували магазин, а потім повернулися до села Закерничне та пішли в бар. Через деякий час він з хлопцями, окрім ОСОБА_10 , вийшли з бару та сіли в автомобіль. Згодом на вулицю вийшов і ОСОБА_10 , який виліз на капот автомобіля, сів спиною до лобового скла, тримаючись руками за виступи капоту та запропонував йому, щоб він його так віз. Він, проїхавши близько 20 метрів зі швидкістю 17 км./год., побачив, що ОСОБА_10 відпустив руки та почав сунутися з капоту і впав на асфальтове покриття дороги. Він відразу зупинив автомобіль та вони з хлопцями вийшли з нього. ОСОБА_10 лежав на землі, вони підняли його та посадили в автомобіль, так як крові на ОСОБА_10 не було, він рухався, то вони подумали, що він просто п`яний, так як вживав слабоалкогольні напої. Ще деякий час, мабуть більше години, вони сиділи в автомобілі і розмовляли, а потім відвезли ОСОБА_10 додому, а згодом і до лікарні разом із його батьками. Спочатку вони не зізналися батькам ОСОБА_10 , що він впав з автомобіля, але згодом він зізнався про те що сталося. Він дуже жалкує про вчинене, так як товаришував з ОСОБА_11 , просив та просить у його батьків вибачення за свої дії, щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, одночасно їй дуже прикро, що обвинувачений відразу не повідомив, що син впав із автомобіля, то тоді б можливо лікарям вдалося б врятувати йому життя. Обвинуваченого характеризує з позитивної сторони та просить його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений, потерпіла та прокурор не оспорюють всі фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил статтей 348 частиною 3, 351 Кримінального процесуального кодексу України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по кримінальному провадженню, окрім допиту обвинуваченого.

Суд вважає пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19 грудня 2008 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 Кримінального кодексу України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії тяжких злочинів, суб`єктивна сторона злочину характеризується необережною формою вини, що визначається характером ставлення до наслідків.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини кримінального провадження, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним злочині, тяжкість заподіяних наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви.

Під час судового розгляду, судом проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності.

Так, щире каяття означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Так в судовому засіданні обвинувачений співчував потерпілій, просив у неї пробачення, негативно оцінює злочин, щиро жалкує про вчинене.

В той же час потерпіла пробачила обвинуваченого, претензій морального та матеріального характеру до нього не має, цивільний позов не подавала, дала позитивну характеристику обвинуваченому.

Щодо особи обвинуваченого суд бере до уваги, що останній має стійкі соціальні зв`язки, проживає з батьками та трьома сестрами, на профілактичних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, є таким, що вперше притягується до кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання суд приймає до уваги і дії потерпілого, який, нехтуючи правилами безпеки, заліз на капот автомобіля та мав намір таким чином рухатися на автомобілі.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття у скоєнні злочину та активне сприяння його розкриттю.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Відповідно до статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно Досудової доповіді складеної начальником Калуського РС № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_12 , виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства можливе, ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як низькі.

Враховуючи викладене, а також характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину, наявність пом`якшуючих вину обставин та відсутність обтяжуючих вину обставин, відомості, що характеризують його особу, тяжкість вчиненого ним злочину, а також зважаючи на досудову доповідь, думку потерпілої, яка підтримала позицію обвинувачення щодо виду і міри покарання, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень статей 75, 76 Кримінального кодексу України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, що відповідає загальним вимогам призначення покарання.

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19 грудня 2008 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами першою та другою статті 286 і статті 287 Кримінального кодексу України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Беручи до уваги те, що дії обвинуваченого призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, так як він порушив вимоги Правил дорожнього руху проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, враховуючи, що додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими обвинуваченим, так і іншими особами, суд вважає за необхідне застосувати поряд з основним покаранням додаткове покарання передбачене санкцією частини другої статті 286 Кримінального кодексу України у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Питання про скасування арешту майна суд вирішує в порядку статті 174 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статями 100, 124, 174, 349, 368-371, 374, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати заборону на відчуження автомобіля «HyundaiTucson» чорного кольору номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , мешканці міста Калуш, та яким ОСОБА_4 користувався на підставі довіреності, встановлену ухвалою слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області 11 липня 2022 року (справа 350/736/22, провадження 1-кс/350/174/2022).

Речові докази: автомобіль «HyundaiTucson» чорного кольору номерний знак НОМЕР_1 , який був переданий ОСОБА_4 відповідно до ухвали слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області 11 липня 2022 року - залишити за останнім; одяг (труси темно-сині, штани сірого кольору, куртку темно-зеленого кольору), у якому був одягнутий ОСОБА_10 в момент дорожньо-транспортної пригоди 15 травня 2022 року та який зберігається в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 2 (смт. Рожнятів Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області - знищити; медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_10 Комунального некомерційного підприємства «Перегінська лікарня» Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області № 303 від 16 травня 2022 року, медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_10 Комунального некомерційного підприємства «Рожнятівська багатопрофільна лікарня» Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області № 1727 від 16 травня 2022 року, медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_10 обласної клінічної лікарні Івано-Франківської обласної ради № 8429/22 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судової інженерно-транспортної експерти № СЕ-19/109-22/4402-ІТ від 13 червня 2022 року - 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1