ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2022 року місто Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000168 від 02.05.2021, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не иодруженого, з вищою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України,
встановив:
ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що 01.05.2021, близько 8 години 45 хвилин, перебуваючи по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність діяння, яке він вчиняє, а також те, що він не має права на користування транспортним засобом, незаконно заволодів мотоциклом марки «Sabur» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску, об`ємом двигуна 150 кубічних сантиметрів, вартість якого, згідно з висновком експерта складає 14 351,08 гривень, та який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві власності належить потерпілому ОСОБА_6 , котрим керував рухаючись навколо будинків №51 по вул. Наукова та №2 по вул. Івана Пулюя у м. Львові близько однієї години без заведеного двигуна внутрішнього згорання, при цьому відштовхуючись від дорожнього полотна ногами та намагався завести мотоцикл на ходу. В подальшому, під час руху по тротуарі біля будинку №2 по вул. Івана Пулюя у м. Львові о 10 годині 10 хвилин був зупинений працівниками Управління патрульної поліції у Львівській області за порушення Правил дорожнього руху України.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані, як незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 289 КК України.

На підставі положень статей 468, 469, 471 КПК України, сторони під час судового провадження подали на затвердження суду угоду про примирення від 08.08.2022, укладену між потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку. В угоді про примирення сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст. 289 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження та угоди обставини і умови.

Згідно з вказаною угодою, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Вищевказаною угодою сторонами кримінального провадження узгоджено покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 289 КК України, з врахуванням ч.1 ст.69 КК України, а саме 200 (двісті) годин громадських робіт.

Угодою передбачені і роз`яснені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Обвинувачений у судовому засіданні визнав свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, і яке передбачено ч.1 ст. 289 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив суд затвердити дану угоду.

Захисник подану угоду підтримав та просив затвердити.

Потерпілий у судовому засіданні просив суд затвердити угоду про примирення та зазначив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди.

Прокурор не заперечив проти затвердження угоди про примирення та просив призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши угоду про примирення, на відповідність вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За умовами ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд, переконавшись, що укладена угода про примирення є добровільною з`ясував, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим. Крім цього, обвинуваченому роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 474 КПК України.

Суд переконався, що обвинувачений розуміє характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України. Судом виконано вимоги, встановлені ч.6 та ч.7 ст.474 КПК України.

З урахуванням зазначеного, угода укладена з додержанням порядку її укладення. Зміст угоди про примирення відповідає вимогам статті 471 КПК України.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст. 474 КПК України, Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 289 КК України, кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, відношення обвинуваченого до скоєного, те, що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям, обставини, що пом`якшують покарання, серед яких: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, проходження курсу реабілітації від алкогольної залежності, примирення з потерпілим. Суд також враховує відсутність обставин, що обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого. Обвинувачений раніше не судимий, на обліку в лікарів психіатра не перебуває, перебуває на обліку в у Львівському медичному центрі превенції та терапії узалежнень з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, та добровільно пройшов курс реабілітації від алкогольної залежності, що підтверджується епікризом виписним від 28.01.2022р., виданим КНП ЛОР "ЛОКПЛ", перебуває на обліку в центрі зайнятості, як особа, що шукає роботу, що підтверджується відповідною довідкою, за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою за місцем проживання.

Саме ці обставини справи та дані про особу обвинуваченого, суд визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Суд вважає, що узгоджена сторонами міра покарання визначена у більш м`якому виді основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.289 КК України, із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України - у виді 200 годин громадських робіт, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, оскільки вважає узгоджений сторонами вид та розмір покарання таким, що є достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим, дав згоду на застосування узгодженого покарання, позиції інших учасників судового провадження, суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченим, призначивши останньому покарання, визначене в угоді про примирення у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, стягнути з обвинуваченого в користь держави.

Керуючись ст. ст. 100, 126, 368, 370, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -
ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 08 серпня 2022 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000168, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2021, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Скасувати арешт на тимчасово вилучене майно, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_7 від 06.05.2021, на мотоцикл марки "Sabur", моделі SB 150, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про рестрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та один ключ до мотоцикла, які належать на праві власності ОСОБА_6 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та вилучені в ході огляду місця події 01.05.2021р. по вул.Пулюя, 2 у м.Львові.

Речові докази: мотоцикл марки "Sabur", моделі SB 150, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про рестрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та один ключ до мотоцикла, які належать на праві власності ОСОБА_6 згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати на проведення експертризи у сумі 2402 (дві тисячі чотириста дві гривні) 68 коп. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК та з урахуванням обмежень, визначених частиною 2 статті 473 КПК.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК, у разі невиконання угоди про примирення прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1