ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/74/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва
в складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нойштрелітц Німечини, громадянки України, не заміжньої, з вищою освітою, офіційно не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2015 року за ч.2 ст. 307 КК України, аз застосуванням ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.12.2017 р. іспитовий строк скасовано та останню направлено для відбуття покарання, яка ухвалою Київського апеляційного суду від 23.04.2019 р. залишена без змін,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України

ВСТАНОВИВ:
На розгляді суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч.1ст. 185 та ч. 2 ст. 309 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6
заявила клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, оскільки наявні всі підстави, передбачені ст. 49 КК України. Вказала, що обвинуваченій ОСОБА_5 зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження.
Обвинувачена ОСОБА_5 клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Прокурор поклалася на розсуд суду.
Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 , як особа яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України, 18.01.2016 р. приблизно об 11-00 хвилин, знаходячись по вул. Новодарницькій, 6 в м. Києві у невстановленої досудовим слідством особи (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) за гроші в сумі 150 грн. умисно, незаконно, для власного вживання, без мети збуту, придбала особливо небезпечний наркотичний засіб- опій ацетильований, масою 0,007 г, що містився в ін`єкційному шприці одноразового використання, ємкістю 5 мл та поклала його до сумки, яку мала при собі, де стала незаконного зберігати для власного вживання, без мети збуту.

Після чого, ОСОБА_5 незаконно зберігаючи у сумці у ін`єкційному шприці особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, для власного вживання, без мети збуту, незаконно перенесла його за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжила незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту.

18.01.2016 р. приблизно о 16-00 год за адресою: м. Київ, вул. Ілліча, 16 працівниками поліції було зупинено ОСОБА_5 , яка в присутності понятих, з сумки, яку мала при собі, добровільно видала ін`єкційний шприц одноразового використання, ємкістю 5 мл, що вилучено, в середині якого містилася рідина коричневого кольору, масою 0,25 г, що в своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою 0, 007 г, яку ОСОБА_5 , як особа, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, умисно, незаконно придбала та зберігала для власного вживання, без мети збуту.

Опій ацетильований, згідно Постанови Кабінету Міністрів від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», обіг яких заборонено в «Таблиці 1» є особливо небезпечним наркотичним засобом.

Таким чином ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинила незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, тобто вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 270-VI від 15.04.2008 «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності».
Крім цього, ОСОБА_5 19.05.2016 р. приблизно о 23-45 год., знаходячись в супермаркеті «Сільпо», розташованому по вул. Дніпровській Набережній, 33 в м. Києві умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи про те, що має недостатньо коштів для оплати за товар, підійшла до полиць, де розміщені різні продукти харчування та взяла з них ікру лососеву зернисту «Камчадал Преміум ж/б», 120 г, вартістю 186 грн. 66 коп. в кількості 3 шт., загальною вартістю 559 грн. 98 коп., печінка тріски «King Oscar» 190 г, вартістю 29 грн. 13 коп. в кількості 2 шт., загальною вартістю 58 грн. 26 коп., а всього на загальну суму 618 грн., 24 коп. Переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, поклала вище вказаний товар за резинку штанів, з метою його таємного викрадення.

Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, яке перебуває у власності ТОВ «Фоззі-Фуд» , направилася в сторону касового контролю. Після чого, пройшла касову зону, не оплативши за товар, який був схований під резинкою штанів, та направилася до виходу з супермаркету, але злочин не змогла довести до кінця з причин, що не залежали від її волі, так як при виході з супермаркету її було зупинено працівниками охорони вказаного супермаркету.

Таким чином ОСОБА_5 вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Вислухавши думку учасників провадження, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.
При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Також, при ухваленні вказаного рішення, суд враховує позицію Верховного Суду колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к, в якій вказано, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого відкримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Постановою Верховного суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к зауважено, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.
Наведені обставини Верховного суду дотримані судом, тому суд не пов`язує звільнення від кримінальної відповідальності із фактом визнання обвинуваченої своєї винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, або ж за фактом його відсутності.
З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на час вчинення кримінального правопорушення положення ст. 12 КК та ст. 49 КК діяли в редакції Законів № 4025-VI від 15 листопада 2011року.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
На час розгляду справи судом положення вказаних статей зазнали змін та діють в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.
Так, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 та ч. 2 ст. 309 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , згідно з нормами ст. 12 КК (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) є кримінальним проступком та відповідно нетяжким злочином.
Відповідно є дійсним факт, що в досліджуваному випадку після внесення змін до вказаних статтей мало місце поліпшення становища особи порівняно із попередніми редакціями ст. 12 КК та ст. 49 КК, що були чинними на час скоєння кримінальних правопорушеннь, у зв`язку з цим у кримінальному провадженні є підстави для застосування положень ч. 1 ст. 5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, ураховуючи позицію з цього питання Об`єднаної палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 5 квітня 2021 року в справі № 328/1109/19.
Таким чином, суд зауважує, що, в цій ситуації, підлягає застосуванню ч. 1 ст. 49 КК у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.
Відповідно до положень ст. 49 КК (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини.
Крім цього, виконуючи приписи ст. 442 КПК, Об`єднана палата ККС ВС у справі № 328/1109/19 сформувала висновок щодо застосування норми права - положень ст. 49 КК: особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.
Враховуючи те, що з моменту вчинення ОСОБА_5 інкримінованих їй кримінальних правопорушень пройшло більше 5 років, в цей час провадження не зупинялося у зв`язку з розшуком обвинуваченої, клопотання захисника підлягає задоволенню, а обвинувачена підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), та із закриттям даного кримінального провадження.
Цивільний позов не заявлений.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_5 .
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 284, 350 КПК України, на підставі ст. 49 КК України, суд,
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_6 - задовольнити.
Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальні провадження № 0000476 від 19.01.2016 року та № 0005532 від 20.05.2016 відносно ОСОБА_5 - закрити.
Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 351 грн. 84 коп. на користь держави.
Речовий доказ: опій ацетильований масою 0,007 г, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дарницького УП знищити, ікру лососеву та печінку тріски, які передані на зберігання магазину «Сільпо» №214 ТОВ «Фоззі-Фуд» - залишити у власності магазину.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: