Дата документу Справа № 331/2944/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 331/2944/22 Слідчий суддя ОСОБА_5
Провадж. №11-сс/807/563/22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_6
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_6,

суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8,

при секретарі ОСОБА_9,

за участю:

власника майна ОСОБА_1 ,

розглянула 05 жовтня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 02.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, старший слідчий СВ Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням із прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_11 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 02.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 01.09.2022 до ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи, знаходячись біля будинку № 22 по вул. Тургенєва в м. Запоріжжя, в автомобілі «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 , зберігають речовини схожі на наркотичні.

01.09.2022, в ході проведення огляду місця події, а саме ділянки місцевості біля будинку №22 по вул. Тургенєва в м. Запоріжжя, був вилучений автомобіль «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 , ключ від вказаного автомобіля, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Вказаний транспортний засіб було вилучено з метою подальшого отримання дозволу на обшук автомобілю, оскільки в ньому транспортувались вказані наркотичні речовини.

На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування, призначення судових експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені речі.

Ухвалою слідчого суддіЖовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про арешт майна.

Накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця події, ділянки місцевості, розташованої біля будинку № 22 по вул. Тургенєва в м. Запоріжжя, а саме на автомобіль «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 ; ключ від автомобіля «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 - запакований до паперового конверту; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: автомобіля «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 ,серія НОМЕР_2 - запаковане до паперового конверту.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_1 , не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою слідчого судді вважає її незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування доводів зазначає, що в порушення ст.172 КПК України клопотання було розглянуто без його участі, а тому він був позбавлений надати пояснення та заперечення в судовому засіданні.

Вказує, що він, як власник автомобілю, не є підозрюваним та не має жодного відношення до кримінального провадження, в рамках якого накладений арешт. Відсутні ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження його автомобіля. Крім того, основні слідчі дії вже були проведені слідчим.

Також зазначає, що накладення арешту на автомобіль позбавляє його права здійснювати підприємницьку діяльність, оскільки він використовує автомобіль для надання в оренду, завдяки чому він отримує кошти на існування родини і це є єдиним джерелом його доходів.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Позиції учасників судового провадження.

Власник майна в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор, будучи належним чином повідомленим про час і дату судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю прокурора та власника майна, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Як органом досудового розслідування, так і слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано не було.

Доводи власника майна щодо відсутності належного обґрунтування відповідності арештованого майна, а саме автомобіля «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 ,який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , ключа від вказаного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_2 , критеріям речового доказу, передбаченим ст.98 КПК України, а також відсутності ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Отже, кримінальний процесуальний закон покладає обов`язок на слідчого суддю перевірити чи відповідає клопотання про арешт вимогам закону, заслухати ініціатора подання клопотання та прокурора на предмет обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.

Так, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що відділом поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 02.09.2022 року за №0000838 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, за фактом зберігання невстановленими особами біля будинку №22 по вулиці Тургенєва в м. Запоріжжя в автомобілі«Dacia logan», д/н НОМЕР_1 , речовин схожих на наркотичні.

01.09.2022 року до ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи, знаходячись біля будинку № 22 по вул. Тургенєва в м. Запоріжжя, в автомобілі «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 , зберігають речовини схожі на наркотичні.

01.09.2022 року в ході проведення огляду місця події, а саме ділянки місцевості біля будинку №22 по вул. Тургенєва в м. Запоріжжя, був вилучений автомобіль «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 , ключ від вказаного автомобіля, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Вказаний транспортний засіб було вилучено з метою подальшого отримання дозволу на обшук автомобілю, оскільки в ньому транспортувались вказані наркотичні речовини.

У клопотанні про арешт майна слідчий зазначав, що зокрема і вказане майно має суттєве значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, не накладення арешту на майно може призвести до приховування слідів злочину, його пошкодження, знищення, перетворення, відчуження, а тому виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене під час огляду майно з метою збереження речових доказів.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність та обгрунтованість клопотання.

Судова колегія, звертаючись до мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, констатує очевидну невмотивованість висновку слідчого судді.

Так, слідчий суддя лише процитував процесуальні норми без викладення мотивів власного висновку, що засвідчує формальний підхід до з`ясування обставин, з якими закон пов`язує вирішення питання щодо застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому апеляційна інстанція відмічає, що слідчий суддя взагалі не вказав мету для накладення арешту на майно, що визначена ч.2 ст. 170 КПК України та передбачає декілька самостійних обставин для накладення арешту на майно.

Завдання накладення арешту на майно у вигляді автомобілю, ключа від нього та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу слідчий суддя визначив наявність ризиків знищення, втрати або пошкодження.

Між тим, ні слідчий у своєму клопотанні, ні слідчий суддя в ухвалі не вказали на обставини, які вказують на такі дії з боку власника, користувача майна, або обставини, які засвідчують подібні наміри.

Одночасно суд зауважує на неприпустимості викладення висновків слідчого судді у вигляді припущення, що вбачається внаслідок відображення в ухвалі ризиків через сполучник «або».

Положення ч.5 ст. 132, ч. 2 ст. 171 КПК України покладають на ініціатора клопотання обов`язок довести обставини, на які він посилається, а на слідчого суддю вимоги ст.ст. 172, 173 КПК України покладають обов`язок не лише перевірити клопотання на предмет додержання вимог ст. 171 КПК України, а і стосовно доведеності певних обставин.

Натомість слідчий суддя не звернув увагу на змістовну частину клопотання, яке також містить виклад норм закону без чіткої вказівки на мету накладення арешту на майно, що можна лише припустити через шрифтове виділення слідчим.

Однак, зміст заявленого клопотання у співставленні із вимогами, встановленими для його викладення, засвідчує невідповідність клопотання вимогам ст. 171 КПК України.

При цьому слідчим зазначено, що вказаний транспортний засіб було вилучено саме з метою подальшого отримання дозволу на обшук, що не відповідає підставам, завданню та меті накладення арешту на майно.

Також судова колегія зауважує, що виділення слідчим шрифтом у процитованій нормі ч.1 ст. 170 КПК України щодо доказу кримінального провадження також не надавало слідчому судді підстав для висновку про обгрунтованність клопотання, оскільки це є лише цитуванням загальної норми, але без належного обґрунтування з боку ініціатора клопотання.

З цього приводу колегія суддів відмічає, що обставина відвічності майна критеріям речового доказу перебуває у площині положень ст. 98 КПК України і також потребує обґрунтування у клопотанні, а також перевірки з боку слідчого судді в контексті правової кваліфікації внесеного до ЄРДР кримінального правопорушення, чого ні зі змісту заявленого клопотання, ні зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається.

Вимоги ч.3 ст. 132, ч.1 ст. 171 КПК України, у випадку не доведення певних обставин для накладення арешту на майно, зобов`язують слідчого суддю відмовити у задоволенні відповідного клопотання.

За встановлених апеляційною інстанцією обставин, судова колегія не може погодитися із рішенням слідчого судді про накладення арешту на запитуване органом досудового розслідування майно.

Необхідно зауважити, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Клопотання про арешт майна, з яким орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді, було винесено в рамках кримінального провадження за правовою кваліфікацією ч.2 ст.309 КК України.

Звертаючись до суду з клопотанням у рамках даного кримінального провадження, слідчий просив про накладення арешту на автомобіль «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 ,який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , ключ від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_2 ,

Судова колегія зауважує, що кримінальне процесуальне законодавство дозволяє зафіксувати певні обставини, зокрема шляхом огляду транспортного засобу, складання протоколу огляду місця події, що і було здійснено шляхом складання протоколу огляду місця події від 01 вересня 2022 року, де фіксувалося знаходження на задньому сидінні автомобіля біля жіночої сумки паперові пакети, а також в багажнику жерстяна банка (а.п.7-11).

Отже, сама обставина перебування у даній автівці певних речей і так знайшло відображення, а тому доцільність подальшого утримання самого транспортного засобу, за доводами заявленого слідчим клопотання, взагалі не прослідковується.

При цьому слід відмітити, що за наданими до клопотання матеріалами, знайдена речовина є невстановленою, оскільки як на час звернення до слідчого судді, так і на час апеляційного розгляду слідчим та прокурором не надано відповідного документального підтвердження, хоча б попереднього.

Додані до клопотання письмові пояснення водія автомобіля «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 - ОСОБА_2 вказують на те, що він підвозив ОСОБА_3 , за її проханням, спілкування останньої із чоловіками та покладення нею пакету до багажника автомобіля, а також подальше спілкування із працівниками поліції та огляд автомобіля.

За письмовими поясненнями ОСОБА_3 , остання підтвердила власне переміщення із таксистом ОСОБА_2 , зустріч із чоловіками, отримання від них пакету та його покладення до багажника автівки, подальший огляд працівниками поліції транспортного засобу та очікування на місці слідчої групи.

З урахуванням наведених даних, відомостей щодо приналежності вказаного транспортного засобу іншій особі, яка не була задіяна у наведених слідчим фактичних обставинах, доданих до апеляційної скарги відомостей щодо використання ОСОБА_2 автівки на праві оренди, не вбачається законних підстав задля застосування заявленого заходу за критерієм дотримання принципів розумності та співмірності, доведення чого передбачено п.п.5, 6 ч.1 ст.173 КПК України.

Також колегія суддів приймає до уваги, що даний автомобіль може використовуватись його законним власником у власних цілях, у тому числі для забезпечення існування своєї родини, а його арешт унеможливлює таке використання, надмірно обмежуючи звичайний спосіб життєдіяльності власника автомобіля, що суперечить вимогам ч.4 ст.173 КПК України щодо необхідності застосування у кримінальному провадженні найменш обтяжливого способу арешту майна.

За письмовими доказами, доданими до клопотання не вбачається вчинення жодних дій, скерованих на приховування чи знищення речей як з боку водія автівки ОСОБА_2 , так і пасажирки ОСОБА_3 .

Навпаки, всі обставини були зафіксовані, слідча-оперативна викликана, огляд місця події проведений.

Отже, самі обставини зупинення транспортного засобу, що слідує із наданого до клопотання рапорту (а.с.15), огляду місця події, зокрема транспортного засобу (а.с.7-13), протокол допиту свідка ОСОБА_4 , яка була присутня у якості понятої при проведенні ОМП та інші не вказують на перешкоджання проведенню слідчих дій чи ризики знищення майна.

В клопотанні слідчого не було наведено доказів, що вилучене під час огляду місця події майно, а саме автомобіль «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 ,який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , ключ від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_2 , може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що воно може бути зіпсовано, передано, перетворено чи відчужено, адже жодним чином існування цих ризиків, які як самі по собі, так і в сукупності становлять завдання накладення арешту на майно, а тому, якщо накладення арешту не відповідає завданням кримінального судочинства, такий арешт на майно не може бути накладений.

Не було обґрунтовано, які перешкоди може чинити власник зазначеного майна, що призведе до неможливості досягнення завдань досудового розслідування, не обґрунтовано, яким чином сприятиме досягненням цілей кримінального провадження накладення арешту на це майно.

Власником транспортного засобу «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_1 , якому в рамках цього кримінального провадження не було вручено письмового повідомлення про підозру відповідно до вимог ст.278 КПК України, тобто він не є підозрюваним в рамках кримінального провадження, а тому відсутні підстави для накладення арешту на майно, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Накладення арешту на зазначене вище майно ні яким чином не впливає на досягнення дієвості цього провадження, що згідно ст.131 КПК України є загальною метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

За матеріалами провадження не прослідковується неправомірність дій власника транспортного засобу, яким є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 (а.п.27).

При цьому, додатково слід зауважити, що власник автомобіля «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 , не входять до переліку вказаних у клопотанні осіб, як таких, що мають причетність до зазначених вище незаконних дій.

Аналізуючи матеріали провадження, судова колегія дійшла висновку, що потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права, як арешт транспортного засобу «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 ,який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , ключа від вказаного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_2 , а отже відсутні правові підстави для задоволення заявленого клопотання.

Колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування в клопотанні не надано обґрунтованої оцінки щодо правової підстави та мети для арешту транспортного засобу «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 ,який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , а слідчим суддею у повному обсязі не враховано вимоги ст.ст.170, 173 КПК України.

Підсумовуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання слідчого, без належного обґрунтування, носить формальний характер, слідчим не доведено необхідного об`єму правових підстав для прийняття рішення про арешт автомобіля «Dacia logan» д/н НОМЕР_1 ,який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , ключа від вказаного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_2 , а рішення слідчого судді без наведення необхідних обставин, за наявності лише формальних фраз, не можна визнати вмотивованим.

Сукупність вище наведених обставин обумовлює скасування оскаржуваної ухвали з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 02.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 02.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14