Справа № 715/2395/22
Провадження № 1-кп/715/142/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.10.2022 смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загально середньою освітою, на час вчинення злочину працював майстром лісу Турятського лісництва ДП «Чернівецький лісгосп», на даний час непрацюючий, навчається на 3-ому куріу Сторожинецького лісового технікуму , не одружений, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-
ОСОБА_4 призначений наказом №21кт від 16.05.2019 року на посаду майстра лісу Турятського лісництва ДП «Чернівецькій лісгосп». Являючись мешканцем с. Тереблече Чернівецького району Чернівецької області, тобто проживаючи поряд з лінією розмежування державного кордону України та Республіки Румунія, достовірно знаючи місця можливого незаконного перетину державного кордону поза пунктом пропуску, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, став на шлях вчинення умисного корисливого злочину, пов`язаного із незаконним переправленням осіб через державний кордон.
Так, в період часу по 21 травня 2022 року ОСОБА_4 вступив у попередню злочинну змову з особою матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_6 , розробили план злочинних дій, направлених на незаконне переправлення осіб через державний кордон, за грошову винагороду.
З цією метою, ОСОБА_4 21.05.2022 року близько 10.10 год., знаходячись в АДРЕСА_2 , за адресою проживання особи матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи у змові з останнім та ОСОБА_6 , зустрів на визначеному заздалегідь місці, попередньо підшуканих осіб, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які відповідно до попередньої домовленості мали намір незаконно, за грошову винагороду у розмірі 3500 Євро, поза пунктом пропуску перетнути державний кордон України, яких особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження попередньо доставив до зазначеного населеного пункту.
Вказаних осіб, ОСОБА_4 пересадивши до автомобіля, який перебував в його користуванні, марки «ВАЗ 212140» д.н.з. НОМЕР_1 перевіз з АДРЕСА_2 , неподалік до 858 прикордонного знаку, де вказав місце де їх має зустріти ОСОБА_6 , який в свою чергу мав пішим ходом довести ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до державного кордону України та Республіки Румунія, однак їх злочинну діяльність було припинено внаслідок затримання.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.332 КК України, а саме організації та незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчиненому службовою особою щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив факти та обставини, які викладені в обвинувальному акті. При цьому обвинувачений вказав на те, що 21.05.2022 року він домовився з ОСОБА_10 , що він має привезти людей до лісу. З цими людьми він не був знайомий, та не знав хто вони такі, проте він розумів, що вони мають намір незаконно перетнути кордон. 21.05.2022 року він забрав трьох хлопців та на автомобілі «ВАЗ 212140» з с. Тереблече перевіз їх в с. Нижні Синівці Чернівецького району де лишив їх біля лісу де їх мав зустріти ОСОБА_6 , при цьому пояснив, що по ввіреній йому ділянку лісу не проїжджав на не заїжджав на неї. Вказав, що під час вчинення злочину перебував у відпустці по місцю роботи. Грошей за це він не отримав, хоча за це йому мала бути виплачена грошова винагорода, в якому розмірі він не знає. Вказав, що це був один такий випадок про вчинення якого він дуже жалкує і просить його суворо не карати. При призначенні покарання просив не позбавляти його волі.
Покази обвинуваченого повністю співвідносяться з обставинами викладеними в обвинувачені. Сумнівів у щирості позиції обвинуваченого не має. На даний обвинувачений щиро розкаються у вчиненому.
За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочину, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.
Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільна допомога у вигляді перерахунку 150 000 гривень на потреби Збройних Сил України.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , і встановлюючи ступінь його вини у вчиненому ним злочині, суд дає оцінку не тільки окремому вчинку обвинуваченого, а також і його особистості, наскільки вона проявилася у його злочинних діях, наскільки він має нахил до скоєння правопорушень. Окрім того, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 має 22 роки, не одружений, дітей не має. Раніше не судимий. Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду прокурором не надано. Проживає з дідом та бабусею, за якими доглядає, при цьому дідусь паралізований та потребує стороннього догляду. Мати та батько проживають окремо. На даний навчається в Сторожинецькому лісовому технікумі на третьому курсі. До скоєння злочину працював майстром лісу Турятського лісництва ДП «Чернівецькій лісгосп». Заробітна плата складала приблизно 4600 гривень на місяць. На даний час звільнився з роботи. За місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Перебуває на ОСОБА_11 обліку з рядом хронічних хвороб.
З огляду на особистість обвинуваченого суд вважає, що він не є особою суспільно небезпечною, яка здатна на системне вчинення кримінальних правопорушень. На питання головуючого, ОСОБА_4 не заперечував, що вказаний тяжкий злочин вчинив, фактично з корисливого мотиву, оскільки мав намір отримати кошти за вчинене.
За поведінкою, відповідями на питання, ОСОБА_4 очевидно дуже переляканий створеною ним ситуацією.
Проте очевидно, що обвинувачений не в повній мірі розуміє суспільну небезпеку скоєного злочину, а саме те, що безпосереднім об`єктом цього злочину є суспільні відносини з охорони суверенітету України, цілісності й недоторканності її кордонів, що є надзвичайно актуально в умовах війни. І саме нерозуміння обвинуваченим цих обставин в поєднанні з корисливим мотивом легко та швидко заробити гроші, і привело обвинуваченого до вчинення такого тяжкого правопорушення.
Разом з тим, суд враховує, що обвинувачений знаходиться у досить молодому віці , майже не бачив розумного, дорослого життя. Здобуваючи освіти в Сторожинецькому лісовому технікумі, працюючи на посаді майстра лісу та проживаючи в безпосередній близькості до кордону та знаючи місцевість спокусившись на легкі незаконні кошти, вчинивши вказане правопорушення. Суд також враховує, що ОСОБА_4 сприяв у розкритті даного злочину, давав покази на інших учасників групи, що є дійсно значною пом`якшуючою покарання обставиною. Також суд враховує обставини скоєного злочину обвинуваченим, а саме його безпосередні дії та роль у вчиненні злочину, які полягали у перевезенні осіб які мали намір перетнути кордон, з одного населеного пункту до іншого.
Крім цього, суд позитивно оцінює проявлену громадянську позицію, яка проявилася у перерахунку грошових коштів на потреби Збройних Сил України обвинуваченим, що свідчить про певне розуміння останнім, що внаслідок посягання на цілісність та недоторканість кордонів держави, знижується в тому числі її обороноздатність та можливість протистояти агресору. Такими діями обвинувачений намагається усунути можливі негативні наслідки скоєного злочину.
Переходячи до питання обрання покарання, суд враховуючи обставини правопорушення та особистість обвинуваченого, відсутність обставин які обтяжують покарання та наявність декількох обставини які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у відповідності до ст. 69 КК, вважає за необхідне призначити основне покарання обвинуваченому, нижче від найнижчої межи, встановленої в санкції ч. 3 ст. 332 КК України, однак зв`язане з позбавлення волі.
Разом з тим, не погоджуючись з думкою прокурора, суд в даному випадку вважає за необхідне також застосувати ст. 75 КК, і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що його виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним терміном, на протязі якого обвинувачений буде перебувати під певним контролем держави та знаходитись у стані певного остраху за будь-які наступні життєві події. Поведінка такої піднаглядної людини, повинна бути більш виваженою, більш стриманою, більш контрольованою ніж звичайної людини, оскільки навіть незначне правопорушення може призвести особу до заміни покарання на реальне його відбуття.
Призначаючи покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 76 КК і покласти на обвинуваченого певні обов`язки.
Крім цього, в судовому засіданні прокурор на запитання головуючого уточнив, що обвинуваченому ОСОБА_4 ставиться у вину вчинення злочину службовою особою проте без використання свого службового становища. При цьому в судовому засіданні достеменно встановлено, що обвинувачений будучи службовою особою (перебуваючи на посаді майстра лісу ) вчинив злочин під час перебування у відпустці.
Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений вчинив злочин без використання свого службового становища, тобто він обіймав посаду і займався діяльністю, з якими не була пов`язано вчинення злочину.
З огляду на викладене, враховуючи позицію, яка висвітлена в п.17 Постанови Пленуму Верхового Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до якого, якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати
певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті
(санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується
лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з
якими було пов`язано вчинення злочину, а тому суд вважає за можливим не призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю.
Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання, передбаченого ст. 50 КК, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.
Призначаючи такий вид покарання, суд також бере до уваги, що один з учасників групи, у складі якої було вчинений даний злочин, а саме ОСОБА_6 вже засуджений Шевченківського районного суду м. Чернівці, і вирок на підставі угоди про визнання винуватості набрав законної сили, і останньому була призначена міра покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів, слід вирішити відповідно до ст. ст. 118, 122, 126 КПК.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Обрану міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України суд,-
ОСОБА_12 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України та призначити йому міру покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки, поклавши на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а асме:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Міру обраного запобіжного заходу у вигляді застави обраного ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 травня 2022 року відносно ОСОБА_4 залишити в силі до набрання вироку законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальному розмірі 9473 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят три) гривні 36 копійок.
Речові докази по справі, а саме:
- автомобіль марки «ВАЗ 212140 (Нива 4*4), д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, зеленого кольору, ключі від даного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , страховий поліс №ЕР/202993801 та довіреність на керування транспортним засобом повернути власнику ОСОБА_13 , скасувавши арешт накладений на них ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 травня 2022 року.
- службове посвідчення серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 здати в Чернівецьке обласне управління лісового та мисливського господарства.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
СУДДЯ: