Справа №487/2696/19
Провадження №1-кс/487/2084/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2022 Слідчий суддя Заводського районного суду м.Миколаєва Щербина С.В., за участю секретаря судового засідання Попович В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту на майно накладене ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 06.12.2018, а саме на автомобіль марки " Skoda Octavia А5" НОМЕР_1 , в рамках кримінального провадження № 0000432.

В обгрунтування клопотання зазначив, що на теперішній потреба в арешті вказаного майна відпала, оскільки кримінальне провадження в рамках якого накладено арешт на майно, було закрито.

В судове засідання представник ОСОБА_1 - адвокат Рехлецький Р.В. не з`явився, просив розглянути клопотання у його відсутності.

Слідчий Першого СВ ( з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м.Миколаєві надав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності, не заперечує проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, перевіривши наданні матеріали клопотання, приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 06.12.2018, в рамках розгляду кримінального провадження № 0000432, було накладено арешт на майно а саме на автомобіль марки " Skoda Octavia А5" НОМЕР_1 .

Крім того слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого Першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві Кармазинського В. кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000432 закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частинами першою, другою та четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідноіз ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Враховуючи що кримінальне провадження № 0000432 , в рамках якого накладено арешт на майно, постановою слідчого було закрито, слідчий суддя вважає, що у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт відпала потреба і з метою недопущення порушення прав власника майна, заявлене клопотання слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.169, 174 КПК України ,слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 06.12.2018, а саме на автомобіль марки " Skoda Octavia А5" НОМЕР_2 , в рамках кримінального провадження № 0000432 , та повернути законному власнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: С.В.Щербина