ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/913/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/99/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

особи, відносно якої вирішено питання застосування примусових заходів ОСОБА_7 ,

його законного представника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на ухвалу Козівського районного суду від 02 лютого 2022 року у кримінальному провадженні №0000183 від 25.06.2021 року за ч.1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою визнано, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та застосовано до нього примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку залишено без змін до набрання ухвалою законної сили.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 30.06.2021 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно оскарженої ухвали, суд першої інстанції визнав доведеним, що 25 червня 2021 року близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , що належить його сестрі ОСОБА_12 , по АДРЕСА_2 , вступив у словесний конфлікт, що виник на побутовому ґрунті, із ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_7 , взяв у руку графин та наніс ним близько 2 ударів по голові ОСОБА_13 , від яких останній впав на підлогу. Після чого ОСОБА_7 наніс лежачому ОСОБА_13 ще біля чотирьох ударів графином по голові.

Продовжуючи свої дії ОСОБА_7 , взяв з-під ліжка сокиру та лезом сокири наніс численні удари по голові та грудях ОСОБА_13 .

Далі ОСОБА_7 взяв дерев`яну палицю та наніс нею численні удари по тілу ОСОБА_13 .

Вказаними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_13 просторі синці обличчя та волосистої частини голови, з крововиливами у м`які тканини, на тлі та в проекції яких-одинадцять ран; численні багато уламкові та «рубані» переломи кісток лицевого і мозкового черепа; крововиливи над- та під-оболонки головного мозку і в його речовину; одну поверхневу рану передньої поверхні грудей; три рани правого передпліччя, з повними розрубами ліктьової кістки, відповідно їм, що призвели до настання смерті потерпілого, тобто вбив ОСОБА_13 .

Смерть ОСОБА_13 настала від відкритої черепно-лицевої травми з численними переломами кісток лицевого і мозкового черепа та масивними крововиливами в речовину головного мозку і під його оболонки.

Між заподіяними ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_13 тілесними ушкодженнями і настанням смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Таким чином, суспільно небезпечне діяння, яке вчинив ОСОБА_7 підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить змінити ухвалу Козівського районного суду від 02 лютого 2022 року і постановити нову ухвалу про передачу ОСОБА_7 на піклування його сестрі ОСОБА_12 з обов`язковим лікарським наглядом.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_7 не притягався ні до кримінальної ні до адміністративної відповідальності, не мав зауважень за місцем проживання. Маючи захворювання є соціалізованою людиною. Позитивний вплив для нього буде мати його старша сестра, яка проживає і зареєстрована у тій же квартирі. Згідно адвокатського запиту щодо поведінки та психічного стану ОСОБА_7 за час перебування в Буданівському обласному закладі з надання психіатричної допомоги була надана відповідь про те, що він є контактним, замкнутим, відповідає на питання по суті. Щодо скоєного ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину стверджує, що вияв агресії до ОСОБА_13 було спровоковано неправильними діями останнього. Також вказує, що під час судового розгляду сторона захисту заявляла відвід законному представнику, однак його було відхилено судом. Вважає, що ОСОБА_7 не становить особливої небезпеки для суспільства, не потребує ізоляції від суспільства та застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника і пояснення ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку законного представника ОСОБА_8 , який покладався на думку суду, доводи прокурора і думку потерпілих, які заперечили проти доводів сторони захисту і просили залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

В апеляційній скарзі не оспорюється, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України, вчинив ОСОБА_7 у стані неосудності, а тому висновки висновки суду першої інстанції в цій частині перевірці в ході апеляційного розгляду не підлягають.

Аналізуючи доводи сторони захисту про наявність у даному випадку підстав для передачі ОСОБА_7 на піклування його сестрі ОСОБА_12 з обов`язковим лікарським наглядом, колегія суддів приходить до висновку, що вони не ґрунтуються на вимогах кримінального закону і обставинах цього кримінального провадження.

Так, з висновку експерта №119 ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у формі недиференційованої шизофренії і за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим наглядом (т.2 а.к.п.20-24).

Крім того, у цьому висновку вказано, що враховуючи активний перебіг виявленого у ОСОБА_7 захворювання він може становити суспільну небезпеку.

Також, в ході судового розгляду встановлено і в апеляційній скарзі не оспорюється, що ОСОБА_7 05 листопада 2021 року вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

За таких обставин вимоги апеляційної скарги захисника про передачу ОСОБА_7 на піклування його сестрі з обов`язковим лікарським наглядом суперечить вимогам ч.2 ст. 94 КК України, за змістом якої надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом лише якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції правильно, з урахуванням усіх передбачених частинами першою і п`ятою статті 94 КК України обставин, прийшов до висновку про наявність підстав для застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, оскільки ОСОБА_7 у стані неосудності вчинив суспільно-небезпечне діяння, пов`язане із посяганням на життя іншої особи. Крім того, через виявлене у нього психічне захворювання він потребує госпіталізації, оскільки становить особливу небезпеку для себе і суспільства.

Наведені в апеляційній скарзі захисника біографічні відомості про ОСОБА_7 , 1978 р.н., (його навчання в школі і закінчення профтехучилища, перебування на строковій військовій службі та подальший трудовий стаж, відсутність попередніх судимостей) покладених в основу судового рішення висновків експертизи, а також інших обставин провадження і висновків суду жодним чином не спростовують.

Твердження захисника, що ОСОБА_7 є соціалізованою людиною і не мав зауважень за місцем проживання спростовуються матеріалами провадження і показаннями допитаних судом свідка ОСОБА_14 , який є старостою села і зокрема повідомив, що ОСОБА_7 проживає в будинку сестри, зловживає алкоголем, на нього часто надходили усні скарги від жителів села.

Доводи захисника, що ОСОБА_7 , перебуваючи під наглядом свої сестри ОСОБА_12 , не буде становити небезпеки для себе чи суспільства є безпідставними, оскільки зі встановлених в ході судового розгляду обставин видно, що ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_13 в будинку своєї сестри ОСОБА_12 в її присутності та після спільного вживання ними алкогольних напоїв. Ці обставини ОСОБА_7 підтвердив у своїх поясненнях в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду зазначивши, зокрема що разом із своєю сестрою ОСОБА_12 та їх спільним знайомим ОСОБА_13 вживав алкогольні напої, а удари останньому наносив тому, що вони його спровокували своїми криками.

За таких обставин колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника про можливість передачі ОСОБА_7 на піклування його сестрі ОСОБА_12 і достатність в даному випадку амбулаторного лікування.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставного залучення в якості законного представника ОСОБА_7 його батька ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що вони не є підставою для скасування чи зміни судового рішення, оскільки не містять вказівки на конкретні обставини, які би свідчили, що процесуальна поведінка законного представника в цьому кримінальному провадженні перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Заявлений захисником відвід законному представнику ОСОБА_8 був розглянутий судом першої інстанції, який обґрунтовано відмовив у задоволенні такого відводу з наведенням належних і достатніх мотивів такого рішення, з якими повністю погоджується і апеляційний суд. Жодних відомостей, які би вказували на те, що інтереси законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє, в ході апеляційного розгляду не встановлено і в апеляційній скарзі не зазначено.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а тому в її задоволенні слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Козівського районного суду від 02 лютого 2022 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3