Справа № 346/2520/22
Провадження № 11-кп/4808/454/22
Категорія ст.81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 та адвоката, який діє в його інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» та голови спостережної комісії Коломийської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Своє рішення суд мотивував тим, що в ході розгляду подання не було наведених конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі. Вважає, що звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання умовно-достроково буде передчасним, оскільки засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці виправлення не довів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду адвокат, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2022 року та ухвалити нову, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Посилається на те, що однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці. Зазначає, що вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовне дострокове звільнення. А висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину. доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і не має необхідності в подальшому відбуванні покарання.

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 вважає, що ухвала Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2022 року підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст.409 КПК України у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Також зазначає, що протягом відбування покарання довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, що є підставою для звільнення, а тому зазначені доводи у поданні Коломийської виправної колонії №41 та Спостережної комісії Коломийської районної державної адміністрації є обґрунтованими та доведеними, підтверджені матеріалами подання та матеріалами особової справи засудженого.

Звертає увагу суду, що зі змісту характеристики на засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що під час перебування в місцях позбавлення волі в Чеській Республіці ОСОБА_8 не допускав порушення вимог режиму утримання, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. За час перебування в ДУ «Коломийська виправна колонія №41», до засудженого двічі застосовувалося стягнення, а саме 18.12.2020 року у виді попередження за відмову від чергування ДКДіР та 30.12.2020 року у виді 14 діб ДІЗО за невиконання законних вимог персоналу УВП. На теперішній час стягнення погашені. А тому суд повинен був врахувати даний факт погашення стягнень та не брати застосовані стягнення до уваги.

Просить ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2022 року скасувати, а подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо нього задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, його захисника та прокурора, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що слід відмовити у її задоволенні з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Разом з тим, згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

З характеристики на засудженого ОСОБА_8 , погодженої заступником начальника ДУ "Коломийської виправної колонії № 41»", вбачається, що в місцях позбавлення волі він перебуває з 16.09.2011 р. Під час тримання у місцях позбавлення волі в Чеській Республіці не допускав порушення вимог режиму утримання, дисциплінарні стягнення не накладались. Заохочення не оголошувалися. З 15.12.2020 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія № 41», в якому до засудженого двічі застосовувалися стягнення, а саме: 18.12.2020 року у виді попередження за відмову від чергування по ДКДір та 30.12.2020 року у виді 14 діб ДІЗО за невиконання законних вимог персоналу УВП. На теперішній час стягнення погашені. Крім того, до засудженого в 2022 році двічі застосовувалися заходи заохочення у вигляді подяк за виконання покладених на нього обов`язків та дотримання правил трудового розпорядку, а також за добросовісне відношення до праці та проведення культурно-просвітницьких, спортивно-оздоровчих заходів. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». Крім цього вбачається, що засуджений у відношенні до працівників адміністрації колонії тактовний та ввічливий, на зауваження реагує спокійно, приймає виважені рішення. В індивідуальних бесідах відвертий та розсудливий. За характером спокійний, врівноважений, відвертий. Дотримується санітарно-гігієнічних норм та підтримує охайний зовнішній вигляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого ОСОБА_8 про те, що він своєю сумлінної поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Зі змісту довідки про заохочення та стягнення та довідки про працевлаштування вбачається, що засуджений ОСОБА_8 отримував заохочення за добросовісне відношення до праці в той час коли взагалі не працював.

Зокрема, зі змісту довідки про працевлаштування засудженого №152 вбачається, що з грудня 2020 року і по теперішній час засуджений ОСОБА_8 працевлаштований не був, однак зі змісту характеристики, залучався до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, до робіт відносився добросовісно.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_8 має однакову кількість стягнень та заохочень, що свідчить про те, що поведінка засудженого не була стало позитивною протягом всього періоду відбування покарання.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що наведені вище обставини в сукупності свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 лише намагається стати на шлях виправлення, але не довів його в достатньому обсязі для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст.81 КК України.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину та відбув передбачений законом мінімум строку призначеного покарання для можливості звільнення умовно-достроково, однак на даний час відсутні достатні дані, які свідчать про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення .

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та адвоката, який діє в його інтересах ОСОБА_9 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419,537,539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

ОСОБА_5 ОСОБА_4