Справа № 148/1022/21
Провадження №11-кп/801/406/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

законного представника ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

підозрюваного ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_12 та законного представника підозрюваного ОСОБА_11 - ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ямпільського районного суду від 09.03.2022 про продовження підозрюваному ОСОБА_11 строку запобіжного заходу у вигляді поміщення до КНП ВОКПЛ ім..акад.О.І.Ющенко ВОР,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ямпільського районного суду від 09.03.2022 продовжено ОСОБА_11 строк застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме: до КНП «Вінницька обласна психіатрична лікарня №2 Вінницької обласної ради», на строк 60 днів, а саме по 07 травня 2022 року.

Не погоджуючись з цією ухвалою, адвокат ОСОБА_12 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_11 з поміщення до психіатричного закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на передання батькам з обов`язковим лікарським наглядом.

Обґрунтовуючи такі апеляційні вимоги, захисник зазначає, що в даному судовому процесі мало місце неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Висновки суду не підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду. В підготовчому судовому засіданні по справі суд призначив проведення судово - психіатричної експертизи відносно ОСОБА_13 . В даній експертизі ставилося питання щодо психічного стану особи на даний момент в зв`язку із проведеним лікуванням та чи можливо особі змінити запобіжний захід шляхом передання його батькам з примусовим амбулаторним лікуванням. Однак, станом на сьогоднішній день за відсутності результатів експертизи суд без належних на то доказів та фактів просто продовжує запобіжний захід ОСОБА_11 на 60 діб.

В апеляційній скарзі законний представник підозрюваного ОСОБА_11 - ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на те, що судовий розгляд проведено з порушенням норм процесуального права законного представника та потерпілих. Вимоги мотивує тим, що копію клопотання прокурора про продовження підозрюваному ОСОБА_11 строку запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку як законним представником ОСОБА_11 отримано не було. Вину ОСОБА_11 досі не доведено, вже рік, починаючи з 14.03.2021 року він незаконно утримується під вартою. Жоден свідок по цій справі не підтвердив, що ОСОБА_11 вчинив цей злочин або мав умисел його вчинити. Крім того, зазначає, що ОСОБА_11 має батьків, працював та навчався, ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; думку законного представника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги адвоката ОСОБА_12 та законного представника підозрюваного ОСОБА_11 - ОСОБА_7 ; дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги -задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 508 КПК України застосування запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 508 КПК України, здійснюється з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби та згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_11 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку, в КНП «Вінницька обласна психіатрична лікарня №2 Вінницької обласної ради», дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання про продовження строку поміщення ОСОБА_11 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку такого поміщення, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про поміщення особи до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Так, судом перевірено обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість вчиненого ОСОБА_11 дій, що підпадають під ознаки злочину; його вік та стан здоров`я, а саме те, що згідно з наявним в матеріалах кримінального провадження висновком судово-психіатричного експерта №60 від 17.05.2021 відповідно до якого в період вчинення ОСОБА_11 суспільно-небезпечного діяння, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, страждав та страждає в теперішній час на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїчної шизофренії (F20.0).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження поміщення ОСОБА_11 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а також доводи сторони захисту щодо зміни ОСОБА_11 запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з поміщенням його до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, або не застосування запобіжного заходу взагалі.

Колегією суддів не встановлено переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали поміщення ОСОБА_11 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, на переконання колегії суддів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити раніше застосований до ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті "е". У своїх рішеннях Європейський Суд неодноразово наголошував на тому, що особа не може вважатися "психічно хворою" та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення у справах "Анатолій Руденко проти України" від 17 квітня 2014 року, "Вінтерверп проти Нідерландів" від 24 жовтня 1979 року).

На думку колегії суддів, судом першої інстанції враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість поміщення особи до закладу з надання психіатричної допомоги, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду, не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою, у зв`язку з чим залишає її без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.117, 376, 405, 407, 419 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційні скарги адвоката ОСОБА_12 та законного представника підозрюваного ОСОБА_11 - ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ямпільського районного суду від 09.03.2022 про продовження підозрюваному ОСОБА_11 строку запобіжного заходу у вигляді поміщення до КНП ВОКПЛ ім..акад.О.І.Ющенко ВОР, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4