ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2372/22 Справа № 320/3036/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2022 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вказаною ухвалою задоволено клопотання начальника Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Продовжено обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 вересня 2022 року включно.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, раніше є неодноразово судимі за вчинення умисних злочинів, офіційно не працевлаштовані, а отже, не мають постійних джерел доходу. Вказує, що на теперішній час відповідно до встановленого судом порядку залишилось допитати свідків сторони обвинувачення, дослідити письмові докази, однак провести зазначені процесуальні дії та закінчити судовий розгляд до спливу попередньої ухвали про тримання під вартою є неможливим.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
- обвинувачений ОСОБА_7 не погоджуючись з вказаним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати, та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведено та не підтверджено доказами.
Вказує, що судове слідство триває більше трьох років, протягом цього часу прокурором не було надано суду доказів на підтвердження його вини в інкримінованому злочині.
Апелянт вважає, що проведення судового засідання в режимі відеоконференції, позбавило його можливості висловити свої аргументи щодо клопотання прокурора. Крім того зазначає, що в судовому засіданні не приймав участі його захисник адвокат ОСОБА_9 , що також, на його думку, є порушенням його прав.

- обвинувачений ОСОБА_6 не погоджуючись з вказаним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати, та обрати більш м`який запобіжний захід.
Вважає, що ризики зазначені в клопотанні прокурора є недоведеними.
Вказує, що судове слідство триває більше трьох років, протягом цього часу прокурором не було надано суду доказів на підтвердження його вини в інкримінованому злочині.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги обвинуваченого на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснено без участі захисника та прокурора, оскільки останні не заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вказана скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а обвинуваченого про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.
З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває об`єднане кримінальне провадження за № 0000115 від 11.01.2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України, а також за №0000312 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за ч. 1ст. 263 КК України.
Відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розпорядження Голови Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, а саме змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
07.07.2022 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання начальника Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою по об`єднаному кримінальному провадженні за №0000115 від 11.01.2019 року відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
З поданих до суду матеріалів суд вбачає, що відповідно до повідомлення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.03.2022 року у порядку ст. 615 КПК України обвинуваченому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 2 місяців.
На підставі ухвали Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17.05.2022 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено до 15.07.2022 року.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищенаведені ризики, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинувачених під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які наразі не змінились, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зокрема спроможні:
- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, з конфіскацією майна;
- незаконно впливати на достовірність показань свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки на даний час свідки по провадженню у судовому засіданні не допитано, тому у сторони обвинувачення є підстави вважати що перебуваючи на іншому запобіжному заході можуть вчиняти тиск на свідків;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки переховування від органів досудового розслідування та суду, а також впливання на свідків є також підставою вважати, що вони будуть перешкоджатися судовому розгляду справи.
Як вбачається з оскарженої ухвали, суд першої інстанції врахував, відомості про особу обвинувачених, та дійшов висновку, що обвинувачені не мають міцних соціальних зв`язків.
Твердження ж обвинувачених про недоведеність прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, спростовуються наведеним вище.
Не є обґрунтованими і доводи ОСОБА_7 про порушення судом першої інстанції його права на захист, оскільки його не було доставлено до зали суду та в судовому засіданні не приймав участь його захисник.
Як вбачається з матеріалів провадження, захист обвинуваченого ОСОБА_7 в засіданні суду першої інстанції здійснював адвокат за призначенням ОСОБА_10 , який висловив свою думку щодо заявленого прокурором клопотання.
Крім того, в зв`язку з введенням на території України режиму воєнного стану, доставка обвинувачених до зали судового засідання не здійснюється.
Таким чином, у суду не було можливості доставити обвинуваченого до зали суду, його інтереси у суді захищав адвокат ОСОБА_10 .
Отже, порушень права на захист судом першої інстанції при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 допущено не було.
Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги посилання обвинувачених на тривалість строку застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в той же час, на думку апеляційного суду, у цьому провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Водночас, враховуючи те, що на цей час судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд триває, а також поведінку обвинуваченого та положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та рішення ЄСПЛ Бевз та інші проти України від 25.06.2020 й Левченко та інші проти України від 11.04.2020 року колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжиття термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.
Отже, будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених - залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2022 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4