Справа № 676/3545/21
Провадження № 1-кп/676/105/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_5 ,

представника потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої та цивільного відповідача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському кримінальне провадження, відомості про яке внесені 07 травня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200, по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, працюючої схемницею у ТОВ «Преттль-Кабель Україна», раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 07 травня 2021 року близько 12 години 32 хвилин, знаходячись поблизу домогосподарства, що по АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих неприязних відносин із ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків з метою спричинення тілесних ушкоджень та свідомо бажаючи їх настання, умисно відштовхнула останню обома руками, при цьому схопивши та стиснувши пальцями лівої руки, ліве передпліччя потерпілої, після чого схопивши обома руками праву руку потерпілої в області передпліччя, спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді двох синяків овальної форми на передній та задній поверхні верхньої третини правого передпліччя, та одного синця на передній поверхні лівого передпліччя в середній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої дії ОСОБА_8 умисно нанесла ОСОБА_5 , один удар основою долоні правої руки в область грудини зліва, та один удар кулаком правої руки в область задньо-внутрішньої поверхні лівого передпліччя в середній третині, в результаті чого спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді, синяка в області тіла грудини з розповсюдженням на верхньо- внутрішній квадрант лівої молочної залози, синяка на задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя в середній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Зазначеними вище умисними діями, які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Допитана в ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_8 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнала, та дала показання, що в день події в неї дійсно із потерпілою ОСОБА_5 на земельній ділянці виник конфлікт на тому ґрунті, що остання знімала дротяну огорожу та руйнувала стовпчики, проте тілесних ушкоджень потерпілій вона не заподіювала. Вона дійсно відштовхувала руки потерпілої від стовпчиків, проте заперечила, що наносила удари та стискала руками її руки.

Незважаючи на невизнання свої вини обвинуваченою ОСОБА_8 , її винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку підтверджується сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст.23 КПК України судом безпосередньо в ході судового розгляду.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 дала показання про те, що в день події вона перебувала поряд із власним господарством на земельній ділянці, яка перебуває у спільному користуванні із сім`єю ОСОБА_9 та щодо якої у них в суді знаходиться цивільний спір. Коли вона прибирала біля власної огорожі, вирішила зняти дріт, оскільки він заважав косити траву. Тоді ж до неї прибігла ОСОБА_8 , яка почала кричати, виривала у неї дріт та коли вона витягувала руками стовпчик, ОСОБА_8 підбігла до неї та сильно взяла руками за руки, відкинула її руки від стовпчика. Після цього вона перейшла на інше місце, де біля іншого стовпчика вона вдарила її рукою по руці і у груди. Під час конфлікту вона покликала сусідку ОСОБА_10 на допомогу, а згодом після нанесення їй ударів пішла на власне господарство. Після цього конфлікт було припинено. Внаслідок дій ОСОБА_8 їй були спричинені тілесні ушкодження, вона зверталася за медичною допомогою. Цивільний позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_11 дала показання про те, що в день події вона перебувала в дома і почула, що її кликала сусідка ОСОБА_5 . Вона відразу ж побігла до земельної ділянки ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , де, зупинившись біля воріт, побачила, що ОСОБА_8 сварилася із ОСОБА_12 , в ході чого відштовхувала руки ОСОБА_12 від стовпчика, а згодом вдарила рукою в область грудей потерпілої. Вона почала кричати, щоб ОСОБА_12 втікала, і остання пішла на своє господарство. Після події вона зайшла на подвір`я до потерпілої та бачила почервоніння на руках та грудях, ОСОБА_12 була бліда та схвильована.

Як встановлено із показань допитаного в ході судового розгляду свідка ОСОБА_13 , 07 травня 2021 року в обідній час він разом з дружиною приїхав додому з базару. Коли вони проїжджали попри господарство ОСОБА_5 , він бачив, що остання косила траву. Він відразу є пішов до будинку, а через деякий час побачив, що дружина свариться із ОСОБА_12 , тому він пішов до них та сказав дружині йти додому. Він не бачив, щоб його дружина шарпала чи била потерпілу, жінки між собою лише сварилися на ґрунті того, що ОСОБА_5 витягувала стовпчики огорожі, які він змонтував на своїй земельній ділянці.

Судом показання потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 оцінюються як належні докази, оскільки вони підтверджують подію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 .

Також вказані показання судом визнаються допустимими доказами, оскільки вони були отримані у порядку, встановленому КПК України, зокрема, з дотриманням вимог ст.ст. 352, 353 КПК України щодо допиту свідків, потерпілої в судовому засіданні, наданням можливості стороні захисту перехресного допиту свідків та потерпілої.

На переконання суду показання потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_11 відповідають один одним, підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, зокрема відповідають об`єктивним даним висновків судово-медичних експертиз та відеозаписам із камери відеоспостереження будинку потерпілої ОСОБА_5 , узгоджуються із даними протоколів слідчих експериментів, у зв`язку з чим судом вказані показання визнаються правдивими та такими, що підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.

Поряд з цим, показання свідка ОСОБА_13 , який підтвердив факт конфлікту ОСОБА_8 із ОСОБА_5 , проте заперечив той факт, що потерплій були спричинені тілесні ушкодження саме під час конфлікту ОСОБА_8 , судом визнаються неправдивими, оскільки ці показання суперечать даним відеозапису з камери відеоспостереження, із яких вбачається, що свідок ОСОБА_13 був неподалік від учасників конфлікту та не міг не бачити обставин нанесення ударів потерпілій. Більш того, свідок є чоловіком обвинуваченої ОСОБА_8 , а тому є заінтересованим у результатах судового розгляду провадження.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, підтверджується також даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07 травня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_5 того ж дня о 16 год. 00 хв. звернувся до поліції із заявою про те, що 07 травня 2021 року близько 12 год. 32 хв. у с.Довжок Кам`янець-Подільського району ОСОБА_8 спричинила їй тілесні ушкодження (т.2, а.м.к.п. 11).

Відомості із заяви ОСОБА_5 внесені 07 травня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200 (т.2, а.м.к.п. 1).

За даними дослідженого в суді DVD-диску із відеозаписом за 07 травня 2021 року з камери відеоспостереження будинку потерпілої ОСОБА_5 , який потерпіла надала в судовому засіданні відповідно до п.2 ч.1 ст.56, ч.3 ст.93 КПК України, і який був з дотриманням вимог ст.290 КПК України відкритий сторонам кримінального провадження, про що вони підтвердили в судовому зсіданні 23 травня 2022 року, встановлено, що на відеозаписі зафіксовано конфлікт між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , що мав місце у період з 12 год. 32 хв. 30 сек. по 12 год. 34 хв. 20 сек. При цьому, незважаючи на відсутність частини відеозапису за період з 12 год. 33 хв. 17 сек. по 12 год. 33 хв. 40 сек., на відеозаписі чітко зафіксовано перебіг подій, і зокрема факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . ОСОБА_5 шляхом стискання пальцями рук лівого і правого передпліч, що зафіксовано на відеозаписі за період з 12 год. 32 хв. 58 сек. по 12 год. 33 хв. 15 сек. Більш того, на відеозаписі за період з 12 год. 33 хв. 15 сек. по 12 год. 33 хв. 17 сек. також зафіксовано, що ОСОБА_8 нанесла удар у ліве передпліччя потерпілої ОСОБА_5 , від чого остання зробила крок назад.

Дані зазначеного відеозапису судом визнаються належними та допустимими доказами, оскільки відеозапис був наданий їх власником потерпілою ОСОБА_5 та долучений до кримінального провадження за клопотанням представника потерпілої з дотриманням вимог кримінального-процесуального законодавства. Зазначений відеозапис було досліджено в судовому засіданні відповідно до ст.359 КПК України, із наданням можливості учасникам судового провадження навести доводи щодо належності, допустимості доказу, а також достовірності зафіксованих на відеозаписі подій.

За даними протоколу від 13 травня 2021 року проведення слідчого експерименту, відеозапису проведення слідчої дії, встановлено, що свідок ОСОБА_11 розповіла та продемонструвала, як ОСОБА_8 нанесла удари потерпілій ОСОБА_5 (т.2, а.м.к.п.43-46). Відеозаписи слідчої дії були досліджені в залі судового засідання в порядку ст. 359 КПК України.

Згідно з протоколом від 13 травня 2021 року проведення слідчого експерименту, відеозапису проведеної слідчої дії, потерпіла ОСОБА_5 розповіла та продемонструвала як ОСОБА_8 спричинила їй тілесні ушкодження (т.2, а.м.к.п.47-49). Відеозаписи слідчої дії були досліджені в залі судового засідання в порядку ст. 359 КПК України.

Крім того, за клопотанням сторони захисту судом 07 квітня 2022 року відповідно до ч.3 ст.333 КПК України було постановлено ухвалу, якою було доручено органу досудового розслідування провести слідчу дію слідчий експеримент із свідком ОСОБА_11 .

Відповідно до протоколу від 27 квітня 2022 року проведення слідчого експерименту, відеозапису проведення слідчої дії, який був в порядку ст. 359 КПК України продемонстрований в судовому засіданні, встановлено, що свідок ОСОБА_11 на місці події відтворила та продемонструвала, яким саме чином вона добігла до місця події, з якого місця спостерігала за конфліктом, а також продемонструвала, як ОСОБА_8 нанесла удари потерпілій ОСОБА_5 . При цьому, дані зазначеної слідчої дії повністю відповідають даними відеозапису з камери відеоспостереження.

Судом визнаються належними доказами дані вищевказаних протоколів слідчих експериментів та відеозаписів їх проведення, оскільки вони прямо підтверджують подію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 , а також допустимими доказами, оскільки слідчі дії проведені з дотриманням вимог ст. 240 КПК України.

При цьому, судом не приймаються доводи сторони захисту про те, що свідок ОСОБА_11 не могла об`єктивно сприймати обставини конфлікту, так як даними слідчого експерименту було підтверджено, що остання добігла до місця події лише за 18 секунд. Проте, як встановлено судом із показань потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні вказала на те, що під час конфлікту звернула увага ОСОБА_8 на камеру відеоспостереження та покликала сусідку, та відеозапису з камери відеоспостереження, за даними якого було встановлено, що після того, як потерпіла показала ОСОБА_8 на камеру відеоспостереження о 12 год. 32 хв. 50 сек. та покликала сусідку о 12 год. 32 хв. 52 сек., продовження конфлікту біля другого стовпчика мали місце через 22 секунди, і саме на ці дії ОСОБА_8 на зазначеному місці вказала свідок ОСОБА_11 під час слідчого експерименту 27 квітня 2022 року. Даними ж слідчого експерименту, проведеного 27 квітня 2022 року встановлено, що свідок ОСОБА_11 об`єктивно могла добігти до місця, з якого спостерігала, менш ніж за 18 сек. Тому твердження сторони захисту про те, що свідок не могла спостерігати за перебігом події є безпідставними.

Крім того, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується об`єктивно висновком №125 від 11 травня 2021 року судово-медичної експертизи, даними якого підтверджено, що саме під час конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 07 травня 2021 року ОСОБА_5 отримала легкі тілесні ушкодження. Зокрема, згідно із висновком експерта у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді, синяка в області тіла грудини з розповсюдженням на верхньо- внутрішній квадрант лівої молочної залози (1), синяка на задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя в середній третині (1), які могли утворитися від ударів тупими твердими предметами, можливо кулаком; у вигляді трьох синяків овальної форми на передній (1) та задній (1) поверхні верхньої третини правого передпліччя, на передній поверхні (1) лівого передпліччя в середній третині, які могли утворитися внаслідок дії тупих твердих предметів з обмежуючою травмуючою поверхнею, можливо при стисканні пальців рук. Всі вищеописані тілесні ушкодження могли утворитися за умов і в термін, вказаних в матеріалах справи та потерпілою, тобто 07 травня 2021 року і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.2, а.м.к.п.18-19).

Відповідно до висновків №140 від 21 травня 2021 року та №154 від 27 травня 2021 року додаткових судово-медичних експертиз встановлено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_5 , зазначені у висновку №125 від 11 травня 2021 року судово-медичної експертизи, могли утворитися за умов і в термін, вказаних у протоколах проведення слідчих експериментів від 13 травня 2021 року за участю потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_11 , тобто 07 травня 2021 року (т.2, а.м.к.п.52-53, 55-56).

Експерт ОСОБА_14 в судовому засіданні роз`яснив вказані висновки експерта та підтвердив їх у судовому засіданні

Судом оцінюються як належні докази дані вищевказаних висновків судово-медичних експертиз, оскільки вони прямо підтверджують подію кримінального правопорушення, зокрема визначають наслідки кримінального проступку у виді отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, а також визначають спосіб їх спричинення.

Зазначені докази визнається допустимими, оскільки експертизи проведені особою, яка може бути згідно із ст.69 КПК України експертом у кримінальному провадження, експерт був залучений з дотриманням на час призначення експертиз вимог ст.ст.242-244 КПК України, зазначені тілесні ушкодження експерт сприймав особисто на підставі огляду потерпілої та дослідження медичної документації, висновки експерта відповідають вимогам ст.ст.101-102 КПК України.

Поряд з цим, судом визнаються недопустимими доказами дані DVD-диску із відеозаписом за 07 травня 2021 року за період з 12 год. 32 хв. 09 сек. по 12 год. 34 хв. 31 сек. з камери відеоспостереження будинку потерпілої ОСОБА_5 , який постановою дізнавача від 07 травня 2021 року був визнаний речовим доказом (т.2, а.м.к.п.32,38), а також дані протоколу огляду речей (документів) від 11 травня 2021 року (т.2, а.м.к.п. 33-37), відповідно до якого дізнавачем було оглянуто вищевказаний відеозапис, оскільки зазначений доказ було долучено дізнавачем до матеріалів кримінального провадження з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що DVD-диск із відеозаписом за 07 травня 2021 року було долучено постановою дізнавача від 07 травня 2021 року до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ. Із постанови вбачається, що зазначений диск було надано потерпілою під час допиту. Поряд з цим, в судовому засіданні встановлено, що на диску міститься файл «001.mp4», датою створення якого є 10 травня 2021 року о 13 год. 45 хв., у зв`язку з чим він не міг бути виданий потерпілою 07 травня 2021 року, а тому долучення до кримінального провадження DVD-диску із відеозаписом було проведено з порушенням вимог закону, і дані зазначеного диску судом до уваги не приймаються.

Також судом не приймаються до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що вона не спричиняла тілесні ушкодження ОСОБА_5 , і ці показання судом оцінюються як намір уникнути кримінальної відповідальності, адже показання обвинуваченої спростовуються сукупністю проаналізованих вище доказів.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд прийшов до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а також, що обвинувачена ОСОБА_8 винувата у його вчиненні, за що підлягає покаранню. Судом зазначені вище умисні дії ОСОБА_8 , які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , кваліфікуються як кримінальне правопорушення кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд на підставі ст.ст.65,66-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно із ч.2 ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків. Крім того, ОСОБА_8 раніше не судима, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, на переконання суду ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати цілям покарання, передбаченим ч.2 ст.50 КК України, зокрема, буде пропорційною карою за вчинений кримінальний проступок та є достатнім для виправлення обвинуваченої, а також буде запобігати вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами.

Потерпілою цивільним позивачем ОСОБА_5 пред`явлено до ОСОБА_15 цивільний позов про стягнення 1210 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 20000 грн. - моральної шкоди, яка в судовому засіданні цивільний позов підтримала.

Обвинувачена цивільний відповідач ОСОБА_15 цивільний позов не визнала та просила у задоволенні позову відмовити.

На переконання суду цивільний позов потерпілої цивільного позивача ОСОБА_5 в частині стягнення із ОСОБА_15 1210 грн. майнової шкоди не підлягає задоволенню, а в частині стягнення 20000 гривень на відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно із ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що цивільний позивач ОСОБА_5 на підтвердження майнової шкоди не долучила будь-яких доказів, які б свідчили про втрати, яких вона зазнала внаслідок неправомірних дій ОСОБА_15 .

Із змісту цивільного позову вбачається, що ОСОБА_5 просила стягнути 1210 грн., які вона витратила на придбання ліків, проте цивільним позивачем не надано будь-яких документів, які б підтверджували зазначені витрати.

Таким чином, в ході судового розгляду цивільний позивач ОСОБА_5 , незважаючи на передбачений ч.3 ст.12 ЦПК України обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, не надала будь-яких доказів заподіяння їй майнової шкоди.

При цьому, судом на виконання вимог п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України в судовому засіданні було роз`яснено обов`язок позивача надати суду докази на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин, наслідки вчинення та невчинення таких дій, проте позивачем будь-яких доказів не було надано.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням викладеного судом не встановлено підстав для задоволення цивільного позову ОСОБА_5 в частині відшкодування майнової шкоди.

Вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а згідно із п.2 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із вимог ч.1 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_5 , суд бере до уваги, що згідно із висновком судово-медичної експертизи обвинуваченою потерпілій було спричинено легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я. Також, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить із характеру діяння, кількості та локалізації тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_8 , глибини фізичних та душевних страждань, що діями обвинуваченого було завдано фізичного болю потерпілій, а також враховуючи душевні страждання потерпілої ОСОБА_5 , яка є інвалідом ІІ групи, із врахуванням матеріального становища обвинуваченої та потерпілої, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позов щодо стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково на суму 5000 гривень.

Питання про долю речових доказів і документів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст.366-371,373-375 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень).

Цивільний позов потерпілої цивільного позивача ОСОБА_5 до обвинуваченої цивільного відповідача ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кам`янець-Подільським МВ УМВС України в Хмельницькій області 11 березня 1997 року) на користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 5000 (п`ять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог цивільного позову ОСОБА_5 відмовити.

Речові докази та документи: матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 07 травня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200, ДВД-диски із відеозаписами з камери відеоспостереження та проведення слідчих дій (т.2, а.м.к.п. 38, 46, 49, 72), після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок подається через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1