Справа № 404/3751/22
Номер провадження 1-кп/404/200/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження №0001654 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м.Новоукраїнка Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, інваліда III групи, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :
02.07.2022 року близько 16.30 год., ОСОБА_3 перебував в приміщенні комісійного магазину, що за адресою: АДРЕСА_2 де в нього виник конфлікт з ОСОБА_5 , яка в руках тримала мобільний телефон.
В ході конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел на відкрите заволодіння мобільним телефоном потерпілої.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що його дії є відкритими, підійшов зпереду до потерпілої та відкрито, шляхом ривка, вихопив з рук мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8 Pro Ocean Blue 6 RAM 64 Gb ROM», ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 5000 гривень 00 копійок та в подальшому з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 5000 гривень 00 копійок.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 02.07.2022 року близько 16 год. 30 хв. перебував в приміщенні комісійного магазину, що за адресою: м. Кропивницький, вул. Є. Тельнова, 1, де шляхом ривка, вихопив з рук мобільний телефон, який належить ОСОБА_5 . Він повністю підтверджує всі обставини вчинення злочину, вказані у висунутому йому обвинуваченні, вказує, що розкаюється у вчиненому та просить суворо не карати.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що 02.07.2022 року близько 16 год. 30 хв. перебувала в приміщенні комісійного магазину по АДРЕСА_2 та тримала в руках мобільний телефон, тоді обвинувачений ОСОБА_3 під час спілкування з нею вихватив з її рук та відкрито викрав належний їй мобільний телефон. Вона повністю підтверджує час, місце вчинення грабежу та найменування і вартість викраденого у неї мобільного телефону. На даний час матеріальних і моральних претензій до обвинуваченого не має. В питання призначення покарання посилалась на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що інші учасники, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до ст.ст.50, 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є умисними закінченим тяжким злочином, особу винного, який характеризується позитивно, осудний, не одружений, є інвалідом 3 групи, має на утриманні матір похилого віку, не перебуває на обліках в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» та КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» (т.1 а.п.114, 116), раніше не судимий.
До визначених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття, наявність на утриманні мати похилого віку, відшкодування збитки потерпілій.
Визначених ч.1 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Крім того, при призначенні покарання суд враховую практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).
Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
З урахуванням наведеного, вищевказаних даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 який кримінальне правопорушення вчинив вперше, не працюючого, характеризується виключно з позитивного боку, а також встановлених судом обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність матері пенсійного віку, інвалідність 3 групи, його ставлення до наслідків своїх протиправних дій, поведінка після вчинення злочину в тому числі в ході судового розгляду кримінального провадження, враховуючу думку потерпілої, яка у вирішенні питання покарання посилалась на розсуд суду, на переконання суду вказує на його бажання виправитися та бути корисним для суспільства, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст.186 КК України у мінімальних межах санкції вказаної статті нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією зазначеної статті, у виді п`яти років позбавлення волі. Крім того, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Головним є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 умови запобіжного заходу не порушував.
Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити домашній арешт.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung»; чоловіча футболка, чоловіча спортивна кепка залишити обвинуваченому ОСОБА_3 .
Картонна коробка від мобільного телефону та мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 8 Ocean Blue 64 Gb ROM», сім карта «Водафон» - залишити потерпілій ОСОБА_5 .

Диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 755 грн. 12 коп.
Відповідно до ст.532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Кіровському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1