Справа № 461/4546/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1060/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000508 за апеляційною скаргою прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 29.09.2021 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, із вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3,4 ст. 358, ч.2 ст. 15 , ч.3 ст. 190 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:
Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Галицького районного суду м.Львова від 29.09.2021 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358, ч.2 ст.15, ч.3 ст.190 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. 00 коп.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень 00 коп.;

- за ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 190 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень 00 коп.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення почеркознавчої експертизи в сумі 6864,00 грн.

Вирішено питання з речовим доказом в порядку ст. 100 КПК України.

Апелянт просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначення покарання, у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 , визнати винним та призначити покарання:

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосування ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання строком на 1 рік та покласти обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КПК України.

У решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи позицію суду стосовно доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень прокурор вважає, що вирок суду постановлений з порушенням вимог ст. 414 КПК України, а саме покарання визначене судом не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок своєї м`якості, а тому підлягає скасуванню.

Свої вимоги мотивує тим, що не дивлячись на дану судом першої інстанції обґрунтовану характеристику обставинам в сукупності, наведених судом у вироку, аж ніяк не може зменшити ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_7 злочинів, при цьому, судом не враховано те, що обвинувачений вчинив три окремі кримінальні правопорушення з яких одне являється тяжким, а інше нетяжким злочином та їх суспільну небезпечність. Судом першої інстанції необгрунтовано застосовано до особи положення ст. 69 КК України оскільки не враховано суспільну небезпечність діянь, вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 , а саме вчинення тяжкого злочину за наслідком якого останній вчинив закінчений замах на заволодіння бюджетними коштами, які виділялися ліквідаційній комісії ГУ МВС у Львівській області в сумі 420 400 гривень.

За наведених обставин, призначення покарання стосовно ОСОБА_7 у виді штрафу в розмірі 1700 гривень є занадто м`яким.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на підробку документів, діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з корисливих мотивів, з метою отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням захворювання у період проходження служби в ОВС, достовірно знаючи про підстави та умови отримання такої, передбачені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, будучи, у відповідності до наказу ГУМВС України у Львівській області №137 о/с від 16.04.2014, звільненим з посади начальника сектору аналітичної розвідки управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що фактично на стаціонарному лікуванні у Львівському обласному державному клінічному лікувально-діагностичному кардіологічному центрі (1-му кардіологічному відділенні) у період проходження служби в ОВС, а саме з 17.05.2013 по 06.06.2013 не перебував та діагноз зазначений у виписці йому не встановлювався, діючи за попередньою змовою групою осіб, у невстановлений досудовим розслідуванням час, надав свої повні анкетні дані, адресу проживання невстановленій досудовим розслідуванням особі, для подальшого їх внесення до виписки із медичної карти стаціонарного хворого, котра б підтверджувала його госпіталізацію на стаціонарне лікування до Львівського обласного державного клінічного лікувально-діагностичного кардіологічного центру (1-шого кардіологічного відділення) та в подальшому видачі йому виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 1459 від 06.06.2013, із завідомо неправдивими відомостями про те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , в період з 17.05.2013 по 06.06.2013, перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі, в такий спосіб підробивши вищевказану медичну виписку, з метою її подальшого використання під час проходження ВЛК.

Окрім цього ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на підробку документів, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що фактично на стаціонарному лікуванні у Львівському обласному державному клінічному лікувально-діагностичному кардіологічному центрі (1-шому та 3-ому кардіологічних відділеннях), за адресою: місто Львів, вул. Кульпарківська, будинок 35, у період з 15.04.2014 по 03.05.2014 та з 13.08.2015 по 30.08.2015 не перебував, діючи за попередньою змовою групою осіб, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, надав свої повні анкетні дані, адресу проживання невстановленій досудовим розслідуванням особі, для їх внесення до виписок із медичної карти стаціонарного хворого, котрі б підтверджували його госпіталізацію на стаціонарне лікування до Львівського обласного державного клінічного лікувально-діагностичного кардіологічного центру та в подальшому видачі йому виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2049 від 03.05.2014 та епікриз-виписки із історії хвороби № 2259 від 30.08.2015 із завідомо неправдивими відомостями про те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий: АДРЕСА_1 , в період з 15.04.2014 по 03.05.2014 та з 13.08.2015 по 30.08.2015, перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі, в такий спосіб підробивши вищевказані медичні виписки, з метою їх подальшого використання під час проходження медико-соціальної експертної комісії та отримання групи інвалідності.

Окрім цього, ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел спрямований на використання завідомо підробленого документа, який видається установою та надає права, без належних на те законних підстав, 25.09.2019, перебуваючи в приміщенні Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», за адресою: м. Львів, вул. Замарстинівська, 233, достовірно знаючи, що виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 1459 від 06.06.2013 є підробленою, оскільки містить недостовірну інформацію про його перебування на стаціонарному лікуванні у вказаному вище медичному закладі у період з 17.05.2013 по 06.06.2013, усвідомлюючи, що саме вказана медична виписка буде взята до уваги членами ВЛК при підтвердженні його захворювання із проходженням служби в ОВС, що в подальшому надасть йому змогу отримати одноразову грошову допомогу, подав до військово-лікарської комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 1459 від 06.06.2013, видану Львівським обласним державним клінічним лікувально-діагностичним кардіологічним центром (1-шим кардіологічним відділенням), на підставі якої йому видано постанову медичної ВЛК ДУ ТМО МВС України по Львівській області №107 від 03.10.2019, у відповідності до якої захворювання зазначене у виписці гіпертонічна хвороба 2 ст., ступінь 3, ризик високий. ІХС. Стенокардія напруги ФК 2. Атеросклеротичний кардіосклероз. СН 2А ст., пов`язане з проходженням служби в ОВС.

У подальшому, ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на використання завідомо підробленого документа, який видається установою та надає права, без належних на те законних підстав, 22.01.2020, перебуваючи в приміщенні КЗ ЛОР «Львівський обласний Центр медико-соціальної експертизи», за адресою: м. Львів, вул. Руська, 20, усвідомлюючи, що вказані медичні виписки та постанова ВЛК № 107 від 03.10.2019 отримана ним на підставі підробленої медичної виписки, буде взята до уваги членами медико-соціальної експертної комісії при підтвердженні захворювання пов`язаного з проходженням служби в ОВС, встановлення йому групи інвалідності, подав до КЗ ЛОР «Львівський обласний Центр медико-соціальної експертизи» Обласний МСЕК № 1 разом з направленням на медико-соціальну експертну комісію МСЕК від 20.01.2020 за № 50/4-2 медичні документи, в тому числі вищевказану постанову та медичні виписки № 1459 від 06.06.2013, №2049 від 03.05.2014 та № 2259 від 30.08.2015, які підтверджували встановлений йому діагноз, тривалість захворювання, на підставі яких шляхом обману отримав виписку з акту огляду медико-соціальною експертною комісією форми № 157-1/0 від 22.01.2020, яким останньому надано другу групу інвалідності пов`язану з проходженням служби в ОВС та довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках форми № 158/0 від 22.01.2020, у відповідності до якої ступінь втрати професійної працездатності становить із 60% і пов`язане із проходженням служби в ОВС, в такий спосіб використавши завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою та надає права.

Також, ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, а саме коштами одноразової грошової допомоги внаслідок захворювання отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, діючи з корисливих мотивів, звернувся із письмовими заявами від 23.01.2020 та 03.06.2020, перебуваючи в приміщенні Головного управління Національної поліції у Львівській області, за адресою: м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, усвідомлюючи, що в період проходження служби та в подальшому, а саме з 17.05.2013 по 06.06.2013, на лікуванні у Львівському обласному державному клінічному лікувально-діагностичному кардіологічному центрі не перебував та постанова ВЛК №107 від 03.10.2019, якою встановлено факт причино-наслідкового зв`язку захворювання з проходженням служби в ОВС, отримана ним на підставі підробленої медичної виписки, шляхом обману, звернувся до ліквідаційної комісії ГУМВС у Львівській області з відповідними заявами щодо виплати йому одноразової грошової допомоги внаслідок отримання захворювання в період проходження служби в ОВС, до якої долучив отримані на підставі підроблених медичних виписок із медичної карти стаціонарного хворого постанову медичної ВЛК ДУ ТМО МВС України по Львівській області №107 від 03.10.2019, виписку з акту огляду медико-соціальною експертною комісією форми №157-1/0 від 22.01.2020, яким останньому надано другу групу інвалідності пов`язану з проходженням служби в ОВС та довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках форми №158/0 від 22.01.2020, №333341 серії 12ААБ, у відповідності до якої ступінь втрати професійної працездатності становить із 60% і пов`язане із проходженням служби в ОВС, видані КЗ ЛОР «Львівський обласний Центр медико-соціальної експертизи», отримані з урахуванням підроблених медичних виписок з медичної карти стаціонарного хворого №1459 від 06.06.2013, № 2049 від 03.05.2014 та № 2259 від 30.08.2015, виданих Львівським обласним державним клінічним лікувально-діагностичним кардіологічним центром, в такий спосіб ввівши в оману членів ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області щодо правомочності вказаних документів, вчинив усі дії які вважав необхідними для заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме коштами одноразової грошової допомоги, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в сумі 420400 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до примітки до ст. 364 КК України є великим розміром.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги, міркування обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив відмовити у задоволені апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та ніким не оскаржується.

Так суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 358 КК України. Також обвинувачений своїми діями вчинив використання завідомо підробленого документа, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.358 КК України. Крім того, ОСОБА_7 своїми діями вчинив закінчений замах на шахрайство, у великому розмірі, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст. 190 КК України.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах кримінального провадження та, з врахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, стадії злочинів, конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема те, що ОСОБА_7 свою провину визнав повністю, факт щирого каяття знайшов відображення в процесі судового розгляду, майнова шкода кримінальними правопорушеннями не спричинена та потерпілої сторони у кримінальному провадженні немає. Також суд враховує відношення обвинуваченого до вчиненого, дані про його особу, який раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, являється пенсіонером, за попереднім місцем служби нагороджений відзнаками та медаллю.

Обставиною яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції визнав щире каяття. Обтяжуючих ОСОБА_7 покарання обставин судом не встановлено. Судовий розгляд проведено повно та всебічно щодо всіх фактичних обставин справи та обрано покарання в межах санкції статей обвинувачення із врахуванням вимог ст. 69 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважається, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції належно враховано всі обставини, передбачені ст. 65 КК України та дотримано принципів призначення покарання.

Із врахуванням вказаних обставин, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у межах санкцій частин статей обвинувачення, з врахуванням вимог ст. 69 КК України, і на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів (шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим), визначив ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу.

Згідно ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог чинного законодавства, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дане кримінальне правопорушення, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

Наведені судом у вироку підстави та обставини для застосування ст. 69 КК України є законними й вмотивованими, оскільки вони істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, як цього вимагає зазначена норма закону. При цьому апеляційний суд бере до уваги, що суд першої інстанції належно врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме, що він визнає вину, розкаявся у вчиненому, сприяв досудовому й судовому слідству, відсутність по справі претензій матеріального та морального характеру. Крім того, судом належно взято до уваги дані про особу обвинуваченого, зокрема, що він не судимий, пенсіонер, наявністю позитивних даних про особу обвинуваченого.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів не вбачає доцільності й обґрунтованості у призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого покарання, як цього просить прокурор.
На думку колегії суддів призначене обвинуваченому покарання у конкретному випадку є виваженим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам призначення покарання, й відповідає меті покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо призначеної міри покарання правильних висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

постановила :

Апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 29.09.2021 року яким ОСОБА_7 , засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3,4 ст. 358, ч.2 ст. 15 , ч.3 ст. 190 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: