печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Август-Україна» про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Івано-франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.04.2022 р. у справі №344/4986/22 в рамках кримінального провадження №0000257 від 14.03.2022, на майно, -

В С Т А Н О В И В :

30.09.2022 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Август-Україна», яке передано слідчому судді ОСОБА_3 того ж дня, згідно вимог якого заявник просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.04.2022 року у справі № 344/4986/22 на товарно-матеріальні цінності - мінеральні та хімічні добрива, які використовуються в сільському господарстві, а саме на «Аспід» в кількості 810 літрів, «Балерина» в кількості 410 літрів, «Біцепс Гарант» в кількості 90 літрів, «Борей» в кількості 95 літрів, «Борей Нео» в кількості 15 літрів, «Брейк» в кількості 420 літрів, «Брейк» в кількості 335 літрів, «Віал Траст» в кількості 280 літрів, «Віал Тріо» в кількості 475 літрів, «Віал Тріо» в кількості 365 літрів, «Гайтан» в кількості 480 літрів, «Іріда» в кількості 480 літрів, «Іріда» в кількості 5 літрів, «Колосаль» в кількості 180 літрів «Колосаль» в кількості 480 літрів, «Оплот» в кількості 5 літрів, «Оплот» в кількості 480 літрів, «Плуггер» в кількості 0, 600 кг, «Ракурс» в кількості 45 літрів, «Табу» в кількості 875 літрів, «Табу» в кількості 480 літрів, «Тріцепс» в кількості 14, 400 кг, «Фултайм» в кількості 260 літрів (всього 7 080 одиниць) належні на праві власності ТОВ «Август-Україна» (), які зберігаються в складському приміщенні № 20 за адресою: м. Полтава, вул. Половка, 64-Д.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, що підстави, які слугували для накладення арешту відпали, а відтак наявні підстави з якими законодавець зумовлює скасування накладеного арешту.

До суду з`явився представник заявника та подав заяву про проведення судового засідання без його участі, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Прокурор/слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Частиною 2 статті 174 КПК України передбачено, що про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що в рамках кримінального провадження № 0000257 від 14.03.2022 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.04.2022 року у справі № 344/4986/22 клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора - задоволено частково та накладено арешт на товарно-матеріальні цінності - мінеральні та хімічні добрива, які використовуються в сільському господарстві, а саме на «Аспіл» в кількості 810 літрів, «Балерина» в кількості 410 літрів, «Біцепс Гарант» в кількості 90 літрів, «Борей» в кількості 95 літрів, «Борей Нео» в кількості 15 літрів, «Брейк» в кількості 420 літрів, «Брейк» в кількості 335 літрів, «Віал Траст» в кількості 280 літрів, «Віал Тріо» в кількості 475 літрів, «Віал Тріо» в кількості 365 літрів, «Гайтан» в кількості 480 літрів, «Іріда» в кількості 480 літрів, «Іріда» в кількості 5 літрів, «Колосаль» в кількості 180 літрів «Колосаль» в кількості 480 літрів, «Оплот» в кількості 5 літрів, «Оплот» в кількості 480 літрів, «Плуггер» в кількості 0, 600 кг, «Ракурс» в кількості 45 літрів, «Табу» в кількості 875 літрів, «Табу» в кількості 480 літрів, «Тріцепс» в кількості 14, 400 кг, «Фултайм» в кількості 260 літрів (всього 7 080 одиниць), належні на праві власності ТОВ «Август-Україна» (), які зберігаються в складському приміщенні № 20 за адресою: м. Полтава, вул. Половка, 64-Д.

У подальшому листом Головного слідчого управління Національної поліції України за вих. № 22488/24/1/1-2022/вс повідомлено, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000257 від 14.03.2022 року, здійснюється також Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісом Генерального прокурора.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, підставою для застосування в рамках такого кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна стала необхідність забезпечення збереження речових доказів.

Так, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Разом з тим, що стосується подальшої необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Слідчий суддя враховує, що попри встановлену на момент розгляду клопотання про арешт майна відповідність майна критеріям речових доказів, з моменту застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з`явились нові обставини, які не існували при накладенні арешту на майно.

Так, із статутних та реєстраційних документів ТОВ «Август-Україна», вбачається, що єдиним власником 100% корпоративних прав статутного капіталу ТОВ «Август-Українп» є гр. України, ОСОБА_1 , а керівником ТОВ «Август-Україна» є гр. України ОСОБА_2 . Проте, при розгляді питання про арешт майна, суду не було відомо про дану обставину, а також дана обставина не була відома органу досудового розслідування.

Окрім цього, судом враховано, що існує великий ризик зіпсування арештованого майна, через неналежні умови зберігання, що призведе до значних збитків, які понесе держава. Скасування арешту з майна призведе до можливості реалізувати товар та поповнити Державний Бюджет України.

З огляду на вищевказані обставини, на даний час відсутня необхідність у подальшому арешті майна. Крім того, на даний час власник майна не має можливості у повній мірі використовувати свої можливості для досягнення мети та цілей господарської діяльності підприємства, адже наразі діють обмеження встановлені ухвалою слідчого судді в частині арешту майна Товариства, що робить неможливим повноцінне ведення господарської діяльності.

Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що арештоване майно було знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегло на собі їх сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, слідчий суддя з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що відповідно до ч. 1 стаття 96-3 КК України підставами для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру є:

1) вчинення її уповноваженою особою від імені та в інтересах юридичної особи будь-якого із кримінальних правопорушень, передбачених у статтях 209 і 306, частинах першій і другій статті 368-3, частинах першій і другій статті 368-4, статтях 369 і 369-2 цього Кодексу;

2) незабезпечення виконання покладених на її уповноважену особу законом або установчими документами юридичної особи обов`язків щодо вжиття заходів із запобігання корупції, що призвело до вчинення будь-якого із кримінальних правопорушень, передбачених у статтях 209 і 306, частинах першій і другій статті 368-3, частинах першій і другій статті 368-4, статтях 369 і 369-2 цього Кодексу;

3) вчинення її уповноваженою особою від імені юридичної особи будь-якого із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 111-1, 258-258-5 цього Кодексу;

4) вчинення її уповноваженою особою від імені та в інтересах юридичної особи будь-якого із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109, 110, 113, 114-2, 146, 147, частинами другою - четвертою статті 159-1, статтями 160, 260, 262, 436, 437, 438, 442, 444, 447 цього Кодексу;

5) вчинення її уповноваженою особою від імені та в інтересах юридичної особи будь-якого із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 255, 343, 345, 347, 348, 349, 376-379, 386 цього Кодексу;

6) вчинення її уповноваженою особою від імені та в інтересах юридичної особи стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи будь-якого із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 301-1-303 цього Кодексу.

Під уповноваженими особами юридичної особи слід розуміти службових осіб юридичної особи, а також інших осіб, які відповідно до закону, установчих документів юридичної особи чи договору мають право діяти від імені юридичної особи.

Згідно ч. 2 стаття 96-3 КК України Кримінальні правопорушення, передбачені статтями 109, 110, 113, 114-2, 146, 147, 152-156-1, частинами другою - четвертою статті 159-1, статтями 160, 209, 255, 260, 262, 301-1 -303, 306, 343, 345, 347, 348, 349, частинами першою і другою статті 368-3, частинами першою і другою статті 368-4, статтями 369, 369-2, 376-379, 386, 436, 437, 438, 442, 444, 447 цього Кодексу, визнаються вчиненими в інтересах юридичної особи, якщо вони призвели до отримання нею неправомірної вигоди або створили умови для отримання такої вигоди, або були спрямовані на ухилення від передбаченої законом відповідальності.

Однак такі підстави, або будь-які фактичні дані визначені законом в матеріалах провадження відсутні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК Українита судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

З огляду на зазначене, слідчий суддя доходить висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у правомірне розпорядження вказаним майном на підставі зазначених обставин, що невиправдано впливає на реалізацію ТОВ «Август-Україна» своїх прав.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.04.2022 року у справі № 344/4986/22 на товарно-матеріальні цінності - мінеральні та хімічні добрива, які використовуються в сільському господарстві, а саме на «Аспід» в кількості 810 літрів, «Балерина» в кількості 410 літрів, «Біцепс Гарант» в кількості 90 літрів, «Борей» в кількості 95 літрів, «Борей Нео» в кількості 15 літрів, «Брейк» в кількості 420 літрів, «Брейк» в кількості 335 літрів, «Віал Траст» в кількості 280 літрів, «Віал Тріо» в кількості 475 літрів, «Віал Тріо» в кількості 365 літрів, «Гайтан» в кількості 480 літрів, «Іріда» в кількості 480 літрів, «Іріда» в кількості 5 літрів, «Колосаль» в кількості 180 літрів «Колосаль» в кількості 480 літрів, «Оплот» в кількості 5 літрів, «Оплот» в кількості 480 літрів, «Плуггер» в кількості 0, 600 кг, «Ракурс» в кількості 45 літрів, «Табу» в кількості 875 літрів, «Табу» в кількості 480 літрів, «Тріцепс» в кількості 14, 400 кг, «Фултайм» в кількості 260 літрів (всього 7 080 одиниць) належні на праві власності ТОВ «Август-Україна» (), які зберігаються в складському приміщенні № 20 за адресою: м. Полтава, вул. Половка, 64-Д.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_3