Справа № 202/4425/22
Провадження № 1-кп/202/346/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження, відомості про яке внесені 31.03.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000568 у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золоті пруди, Олександрівського району Донецької області, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, групи інвалідності не має, статусу учасника бойових дій та державних нагород не має, депутатом не являється, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку вимог ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

18.03.2022 року приблизно о 18 годині ЗО хвилин ОСОБА_4 проходив по під`їзду №5, будинку АДРЕСА_2 , де побачив пошкоджені внаслідок вибухової хвилі двері квартири АДРЕСА_3 зазначеного будинку. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на проникнення до приміщення вищезазначеної квартири та таємне викрадення чужого майна, що знаходиться в житлі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 штовхнув двері, відчинивши їх та, без дозволу власника, проник до приміщення квартири АДРЕСА_4 , звідки викрав майно, що належить ОСОБА_5 , а саме велосипед торгової марки «Ford Sonic», вартістю 3 220 гривень 00 копійок. Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився yа власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 3 220 гривень 00 копійки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 18.03.2022 року приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_4 проник до приміщення квартири АДРЕСА_4 , звідки викрав велосипед торгової марки ««Ford Sonic», вартістю 3 220 гривень 00 копійок, майно, що належить ОСОБА_5 . У скоєні кримінального правопорушення щиро кається, засуджує свою поведінку.
Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату місце та час судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином. До суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 не має, просив призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України та суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що потерпілий та прокурор також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ рекомендації №6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло особи, вчинена в умовах в умовах воєнного стану.
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує позицію потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні ОСОБА_4 (а.с. 7) .
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, та більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
З урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 76 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:
- велосипед торгової марки «Ford Sonic», який передано на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_5 - залишити у власності ОСОБА_5 .

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1