03.10.2022 Справа № 756/8562/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/8562/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.10.2022 суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №756/8562/22,
в с т а н о в и в:
28.09.2022 до провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 надійшла на розгляд скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000084 від 28.10.2015, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна (судова справа №756/8562/22).
29.09.2022 до провадження судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшла заява слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №756/8562/22.
Обґрунтовуючи свою заяву про самовідвід, слідчий суддя ОСОБА_3 посилається на положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а також на те, що особою, яка звернулась зі скаргою є адвокат ОСОБА_4 , який є чоловіком його помічника, а тому наявні підстави вважати, що в об`єктивного спостерігача можуть виникнути сумніви в її неупередженості, як слідчого судді, при розгляді вищевказаної скарги з огляду практику Європейського суду з прав людини та положення Бангалорських принципів поведінки судді.
Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Вивчивши подану заяву про самовідвід та дослідивши матеріали справи №756/8562/22, приходжу до наступного висновку.
Положеннями статей 75, 76 КПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 цього Кодексу за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.
Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982, «Грівз проти Сполученого Королівства» від 16.12.2003). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в рішенні ЄСПЛ у справі «Ле Конт, Ван Левен та Де Мейер проти Бельгії» від 23.06.1981 суд має бути неупередженим і безстороннім.
З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або іншими словами «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984).
Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справах «Ветштайн проти Швейцарії» від 21.12.2000 та «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28.10.1998).
У рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у рішенні по справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989 зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.
Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Враховуючи, що особа, яка звернулась зі скаргою, адвокат ОСОБА_4 є чоловіком слідчого судді у справі ОСОБА_3 , вважаю, що розгляд слідчим суддею ОСОБА_3 даної скарги може викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості останнього.
З огляду на викладене, вважаю, що заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід слід задовольнити.
Керуючись статтями 75, 76, 80-82 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Заяву слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.
Відвести слідчого суддю ОСОБА_3 від розгляду скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000084 від 28.10.2015, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна (судова справа №756/8562/22).
Передати матеріали судової справи №756/8562/22 (номер провадження 1-кс/756/1437/22) для автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1