Єдиний унікальний номер 448/576/22
Провадження № 1-кп/448/136/22
В И Р О К
Іменем України

20.06.2022 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Юрія БІЛОУСА,

з участю секретаря судового засідання Оксани ТХІР,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 21 травня 2022 року за №0000139, про обвинувачення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Іршава Іршавського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:
в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування встановлені наступні обставини вчинення кримінальних проступків, які не оспорюються учасниками судового провадження, а саме: громадянину ОСОБА_1 , пред`явлено обвинувачення в тому, що він в один із днів травня 2022 року ОСОБА_1 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на території України згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан, та розпочато мобілізацію до Збройних Сил України із встановленням обмежень щодо заборони виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, з метою подальшого особистого використання документу ним під час перетину державного кордону України, а саме отримання права на виїзд за межі території України та звільнення від обов`язку мобілізації на службу до Збройних Сил України, перебуваючи у м.Іршава, Закарпатської області, маючи умисел на підроблення офіційного документу - довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією із внесенням до такої відомостей про інвалідність ІІ групи з дитинства, яка відповідно до ст.2-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27.01.1995р. надає йому право на виїзд за межі України, у мережі інтернет віднайшов бланк довідки до акта огляду МСЕК, в якому були проставлені реквізити та печатки Білоцерківської міжрайонної кардіологічної МСЕК, який роздрукував та вніс свої анкетні дані, а також завідомо недостовірні відомості про інвалідність ІІ групи з дитинства.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 , органом досудового розслідування кваліфіковано за частиною 1 статті 358 КК України, - підроблення офіційного документу, який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яка надає права або звільняє від обов`язків, з метою його використання.

В подальшому, 21 травня 2022 року приблизно о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що довідка до акта огляду МСЕК серії АВ № 1028673 від 15.10.2019 року видана на його ім`я є підробленою та містить завідомо недостовірні відомості про те, що він являється інвалідом ІІ групи з дитинства, з метою отримання права на виїзд за межі України відповідно до статті ст.2-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27.01.1995р., як особа яка має встановлену другу групу інвалідності, перебуваючи на території пункту пропуску «Мостиська», що по вул. Вокзальна, 1, с. Мостиська Другі, Яворівського району Львівської області використав даний завідомо підроблений документ, шляхом його пред`явлення та надання інспектору прикордонної служби 3-ї категорії 3-ї групи інспекторів прикордонної служби НОМЕР_1 ВІПС ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » головному сержанту ОСОБА_2 ..

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_1 органом досудового розслідування кваліфіковано за частиною 4 статті 358 КК України, - використання завідомо підробленого документа.

Під час досудового розслідування було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_1 беззаперечно визнав свою вину, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у зв`язку із чим прокурором до суду був направлений обвинувальний акт разом із клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні.

До обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_1 подану в порядку частини 2 статті 302 КПК України щодо визнання свої винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, яка написана обвинуваченим у присутності захисника адвоката ОСОБА_3 .

У вказаній заяві обвинувачений ОСОБА_1 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України і згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Обвинуваченому ОСОБА_1 роз`яснено, що відповідно до частини 2 статті 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставини.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_1 , - адвокатом ОСОБА_3 у вищевказаній заяві засвідчено добровільність та беззаперечність визнання винуватості ОСОБА_1 підтверджено його згоду із встановленими у результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Як вбачається з наданих матеріалів досудового розслідування, до обвинуваченого ОСОБА_1 не застосовувалось затримання під час виявлення вчинення ним кримінальних правопорушень.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно з положенням статті 12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_1 віднесені до кримінальних проступків.

На підставі статей 302, 381, 382 КПК України суд розглядає обвинувальний акт в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження. Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

За результатами спрощеного провадження судом досліджено, що встановлені органом досудового розслідування обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, останній беззаперечно визнав свою вину і згідний з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а тому суд вважає їх доведеними.

Суд переконаний, що дії обвинуваченого ОСОБА_1 юридично вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за частиною 1 статті 358 КК України, - підроблення офіційного документу, який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою його використання та за частиною 4 статті 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1 , суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Обвинувачений ОСОБА_1 вчинив кримінальні правопорушення, які згідно ст.12 КК України є кримінальними проступками.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.66 КК України судом визнаються щире каяття та активне сприяння у розкритті злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_1 судом враховується те, що такий раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, під час воєнного стану здійснив перерахунок коштів на допомогу Збройним силам України (7 000 грн.), на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, роль у скоєних кримінальних правопорушеннях та поведінку до і після вчинення таких.

З огляду на викладене, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_1 , покарання у вигляді штрафу, в межах санкцій вищевказаних статей.

Остаточне покарання слід визначити за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами частиною 1 статті 70 КК України, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначивши покарання ОСОБА_1 , у виді штрафу.

Суд вважає, що зазначене покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та таким що цілком відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Суд дійшов глибокого переконання, що таке покарання обвинуваченому ОСОБА_1 перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість.

Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати в межах кримінального провадження відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_1 не обирався, прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому до суду не звертався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 302, 368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 358 та частиною 4 статті 358 КК України, призначивши йому покарання:

- за частиною 1 статті 358 КК України - штраф в розмірі 800 (вісімсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень;

- за частиною 4 статті 358 КК України - штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень - штраф в розмірі 800 (вісімсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень.

Цивільний позов не пред`явлено.

Процесуальні витрати в межах кримінального провадження відсутні.

Речовий доказ: довідка до акта огляду МСЕК серії АВ №1028673 від 15.10.2019 року, виданого на установчі дані ОСОБА_1 про інвалідність ІІ групи з дитинства та виписка з акта огляду МСЕК видане на ім`я ОСОБА_1 - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000139.
Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_1 - не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду відповідно до частини 1 статті 394 КПК України, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя Юрій БІЛОУС

Вирок набрав законної сили « » 20 р.

Суддя ОСОБА_4