№ 0827/7682/12
Пр. 1-в /336/26/2022
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про звільнення майна з під арешту в кримінальній справі відносно ОСОБА_5 , засудженого за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 і п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про звільнення з під арешту, накладеного постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_6 , нерухомого майна.

В заяві зазначила, що на підставі договору дарування від 20.03.2012 набула право власності на будинок АДРЕСА_1 .

На вказане нерухоме майно постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_6 від 20.03.2012 року накладений арешт під час здійснення розслідування кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 , засудженого за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 і п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2017 року, який набрав законної сили.

Питання про звільнення з під арешту майна, яке на час ухвалення рішення засудженому не належало, вказаним вироком не вирішено.

Так як заявник є власником означеної нерухомості та не є учасником справи за обвинуваченням ОСОБА_5 , збереження арешту є таким, що не ґрунтується на законі, у зв`язку з чим заявник просить звільнити з під арешту, який накладений на підставі постанови слідчого від 20.03.2012 року, будинок АДРЕСА_1 .

Оскільки у відповідності до п. 11 Розділу Х1 КПК України «Перехідні положення» кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, суд розглядає це клопотання за процедурою, встановленою КПК України 1960 року.

У відповідності до ст. 409 КПК України в редакції 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Порядок вирішення питань, зв`язаних з виконанням вироку, внормований статтею 411 КПК України 1960 року, за змістом якої в судове засідання, як правило, викликається засуджений, а за його клопотанням і захисник. Неявка цих осіб не зупиняє розгляду справи.

В судове засідання заявник, належним чином повідомлена про дату, час та місце розв`язання клопотання, не з`явилась.

Її представник надала суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення заяви та проведення судового розгляду у її відсутність.

Прокурор заперечує проти задоволення клопотання з посиланням на ті обставини, що арешт у кримінальній справі застосований як захід забезпечення цивільних позовів, які частково вирішені судом на користь потерпілих. Так як заявник є дружиною засудженого, вказане майно є предметом спільної сумісної власності подружжя, чиї частки в праві спільної власності на майно є рівними, тому збереження арешту є таким, що відповідає інтересам виконання вироку в частині вирішення позовних вимог.

Інші учасники процесу, належним чином повідомлені про дату, час та місце вирішення клопотання, до суду не з`явилися, що у відповідності до ст. 411 КПК України 1960 року не є перешкодою для розв`язання клопотання.

Вислухавши думку учасників процесу, суд знаходить клопотання таким, що підялагє задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Статтею 324 КПК України встановлено перелік питань, що вирішуються судом при постановленні вироку.

До них відноситься, зокрема, питання, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Вироком суду від 30.11.2017 року, який набрав законної сили і яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 і п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, вирішено усі питання, які належить вирішити суду при постановленні вироку.

Разом з тим судом не розв`язано питання про долю арешту, якому під час досудового розслідування в рахунок забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні підданий на підставі постанови слідчого будинок АДРЕСА_1 .

Як випливає з роз`яснень в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990 року, у порядку, передбаченому ст. 411 КПК України,

суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні

вироків внаслідок їх недоліків, як, зокрема:

- про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна.

З наведеного випливає, що суд правомочний вирішувати вказане питання за процедурою вирішення питань, що виникають під час виконання судових рішень.

Так як цивільним відповідачем у вказаній справі є засуджений, між тим на час постановлення вироку право власності на арештоване майно йому не належало, як випливає з наданих представником фактичних даних, а саме: копій договору дарування від 20.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 , витягу з Держаного реєстру правочинів, витягу про державну реєстрацію прав на нерухомість, витягу з реєстрів прав власності на нерухоме майно (а. с. 133-136), подальше збереження арешту було б таким, що посягає на охоронюване Основним Законом право власності.

У зв`язку з викладеним суд вбачає всі підстави для задоволення клопотання.

На вказаний умовивід суду не впливають твердження прокурора про частку засудженого в праві спільної власності на арештований будинок, оскільки у відповідності до правил сімейного законодавства об`єктом особистої приватної власності подружжя є отримане, хоча й в період шлюбу, проте на підставі договору дарування майна.

І так як право на будинок, підданий арешту, перейшло до заявниці шляхом дарування, суд доходить висновку, що у засудженого немає права на частку в праві власності на нього.

Керуючись ст. ст. 409, 411 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_4 про звільнення майна з під арешту задовольнити.

Звільнити з під арешту, накладеного постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_6 від 20.03.2012 року, будинок АДРЕСА_1 .

На постанову суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів після її винесення.

Суддя ОСОБА_1