Справа № 553/4420/22
Провадження № 1-кп/553/1185/2022
В И Р О К
Іменем України

23.09.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та виклику учасників судового провадження кримінальне провадження №0000319 від 29.07.2022 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, освіта неповна середня, не одружений, не працює, зареєстрованого місця проживання не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21.03.2001 Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.140 КК України до 3-х років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 30.09.2005 Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30.05.2006 вирок змінено (в частині епізоду за ч.3 ст.185 КК України епізод скасовано, справу закрито, в іншій частині вирок без змін);
- 22.09.2008 Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.309, ч.2 ст.342 КК України до штрафу 1360 грн.;
- 21.12.2009 Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.263, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 12.12.2011 Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 13.11.2012 не відбутий строк 7 місяців 18 днів;
- 03.04.2015 Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, ст.75 КК України іспитовий строк 2 роки; ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 06.05.2016 скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням, направлений для відбуття покарання, звільнений з ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» за відбуттям строку покарання 19.04.2021,
? у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
в с т а н о в и в :

26.07.2022, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись біля будинку №173 по проспекту Героїв Сталінграда в Слобідському районі м.Харкова, в ході раптово виниклого конфлікту з малознайомим ОСОБА_4 , з мотивів раптово виниклих неприязних стосунків, з метою реалізації свого кримінально - протиправного умислу, спрямованих на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки в бажаючи їх настання, стоячи з правої сторони від останнього на відстані витягнутої руки, ОСОБА_3 наніс один удар кулаком лівої руки у внутрішню частину правої руки між плечем та ліктем потерпілого, чим спричинив останньому синці на правому плечі в середній третині по внутрішній поверхні, що є легким тілесним ушкодженням. Крім того, ОСОБА_3 діючи єдиний умислом, стоячи навпроти ОСОБА_4 на відстані витягнутої руки, наніс один удар кулаком лівої руки в обличчя, а саме в область щелепи з правої сторони, чим спричинив останньому синці на правій щоці із переходом до зовнішнього кута нижньої щелепи праворуч.
В результаті своїх кримінально - протиправних дій ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді чотирьох синців на правому плечі в середній третині по внутрішній поверхні у вигляді «ланок цепку» та один синець на правій щоці із переходом до зовнішнього кута нижньої щелепи праворуч, що викликали незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відноситься до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п.2.3.2. «б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.
Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та, як встановлено судом, не оспорюються учасниками судового провадження.
Так, відповідно до заяви обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. ОСОБА_3 згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_4 також подав заяву, в якій зазначив, що згоден з встановленими під час досудового розслідування обставинами, ознайомлений з ч.2 ст.302 КПК України щодо обмеження права апеляційного оскарження та згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні,згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні..
Прокурор звернувся з клопотанням в порядку ч.1 ст.302 КПК України про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до частини 2 статті 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
З урахуванням положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Згідно ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано, сумнівів у добровільності відповідної заяви підозрюваного та потерпілого у суду не виникло, перешкод для спрощеного провадження судом не встановлено.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме: умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, повністю доведена.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст.65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Щодо обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, суд зазначає наступне.
Кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. (ч.1 ст.12 КК України)
Відповідно до ст.34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 має незняту та непогашену судимість за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, в тому числі за ч.2 ст.185 КК України (вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 03.04.2015). Разом з тим, у обвинувальному акті не зазначено обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_3 «рецидив кримінальних правопорушень».
Враховуючи обмеження, встановлені ч.3 ст.337 КПК України, суд не може самостійно встановити обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст.91 КПК України), оскільки це виходить за межі висунутого обвинувачення та погіршує становище обвинуваченого ОСОБА_3 , а тому не вправі визнати обставиною, що обтяжує покарання «рецидив кримінальних правопорушень» у відповідності до п.1 ч.1 ст.67 КК України.
Інших обставин,що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України - є кримінальним проступком, наявність обставини, що пом`якшує покарання.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, звільнений з ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» за відбуттям строку покарання 19.04.2021, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, не одружений, не є особою, яка має інвалідність, не працює, зареєстрованого місця проживання не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 та за місцем фактичного мешкання характеризується задовільно.
Аналізуючи всі докази, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, враховуючи його відношення до вчиненого, визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення кримінального проступку, обставину, що пом`якшує покарання, суд, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований та не має іншого джерела доходу, вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України та обрати вид покарання громадські роботи, що є необхідним й достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України.
Для призначення такого виду покарання відповідно до вимог ч.3 ст.56 КК України перешкод немає.
Також відсутні умови та підстави призначення обвинуваченому іншого покарання, з огляду на те, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований та не має іншого джерела доходу.
Підстав для застосування більш суворого покарання судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 не обирався.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 Кримінального процесуального кодексу України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статті 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя ОСОБА_1