ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5243/22 Номер провадження 11-сс/814/808/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
підозрюваної ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали клопотання слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні - старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 за погодженням прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000202 від 13 грудня 2021 року щодо підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст.191 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Попівки, Миргородського району, Полтавської області, маючу середню-спеціальну освіту, одружена, маючу малолітню дитину, працюючу на посаді експерта по програмам Комунальної організації «Інституту розвитку міста» Полтавської міської ради, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за апеляційними скаргами прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_11 діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30 червня 2022 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191, КК України.
Застосовано щодо ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 23 год 00 хв. по 05 год 00 хв. наступного дня, строком до 27 серпня 2022 року, без застосування електронних засобів контролю, з покладенням відповідних обов`язків.
Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати ухвали органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що підозра є обґрунтованою, ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеними, однак прокурором в судовому засіданні, не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти доведеним ризикам.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу якою, клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.
Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, враховуючи виключність вказаного випадку, з метою визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, підозрюваній ОСОБА_7 визначити заставу у розмірі 4836 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 11 998 116 грн. (одинадцять мільйонів дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч сто шістнадцять гривень), про що винести відповідну ухвалу. У разі внесення ухвали про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави, покласти на підозрювану обов`язки: прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатись з м. Полтави без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованим та таким, що не в змозі належним чином виконати покладені на підозрювану обов`язки.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що наявні обставини свідчать про те, що слідчим суддею Октябрського районного суд м. Полтави від 30 червня 2022 року не достатньо враховано ризики та не оцінено можливість їх реалізації у випадку не обрання до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також, поза увагою слідчого судді залишився той факт, що один з інкримінованих підозрюваній злочинів є продовжуваним, що вчиняється навіть після оголошення режиму воєнного стану в Україні та не припинився навіть на даний час.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, адвокатом ОСОБА_11 подано апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу якою, відмовити у задоволенні клопотання слідчого. У випадку відмови у скасуванні ухвали слідчого судді, скасувати покладений на підозрювану обов`язок утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними, оскільки він не дає можливості працювати на роботі та не сприяє досягненню законної мети цього обмеження у даному конкретному випадку.
З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що відсутня обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення та не має вагомих доказів для його підтвердження, а ризики є необґрунтованими та недоведеними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали додані до клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Так, згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Норми ст.177КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202 від 13 грудня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 січня 2021 року за розпорядженням №15-к Полтавського міського голови ОСОБА_12 на посаду директора Комунальної організації «Інститут розвитку міста» Полтавської міської ради прийнято ОСОБА_13 , з якою 12 січня 2021 року підписано контракт на визначений термін з 12 січня 2021 року по 12 січня 2026 року.
Згідно з штатними розписами, затвердженими в період з 01 січня 2021 року по 31 березня 2022 року директором КО «Інститут розвитку міста» Полтавської міської ради ОСОБА_13 та погодженими Полтавським міським головою ОСОБА_12 , в Комунальній організації «Інститут розвитку міста» Полтавської міської ради, передбачено посаду головного фахівця з інтегрованого, урбаністичного розвитку міста та управління проектами та посаду експерта по програмам, які згідно Національного класифікатора України «Класифікатор професій ДК 003:2010», затвердженого наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 № 327 (в редакції від 18.08.2020), віднесено до групи 2447.2.
16 січня 2021 року ОСОБА_13 винесено наказ про прийняття на роботу до КО «Інститут розвитку міста» Полтавської міської ради № 7-К, яким прийнято ОСОБА_14 на посаду головного фахівця з інтегрованого, урбаністичного розвитку міста та управління проектами Комунальної організації «Інститут розвитку міста» Полтавської міської ради, з 18 січня 2021 року та відповідно посадовим окладом згідно штатного розпису в розмірі 4 859,00 грн. та наказ №8-К, яким прийнято ОСОБА_7 на посаду експерта по програмам Комунальної організації «Інститут розвитку міста» Полтавської міської ради, з 18 січня 2021 року та відповідно посадовим окладом згідно штатного розпису в розмірі 4 859,00 грн.
Режим роботи за вказаними посадами визначений Правилами внутрішнього трудового розпорядку в КО «Інститут розвитку міста» Полтавської міської ради встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з врахуванням наступного розпорядку роботи: початок роботи 8:00 год.; закінчення роботи ? з понеділка по четвер 17:15 год., у п`ятницю 16:00 год.; перерва для харчування та відпочинку з 12:00 по 13:00 год.; вихідні дні субота, неділя.
Відповідно до вказаних слідчим в клопотанні даних, на даному етапі стверджують, що жодного робочого дня в указаний робочий час за період з 18 січня 2021 року по 31 березня 2022 року ОСОБА_7 та ОСОБА_14 не перебували на робочому місці за місцем розташування організації та не виконували роботу відповідно до встановлених норм праці.
Таким чином, в період часу з 18 січня 2021 року по 31 березня 2022, ОСОБА_13 , діючи всупереч Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 №108/95-ВР за попередньою змовою з ОСОБА_15 , пособництва ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , з метою розтрати коштів Комунальної організації «Інститут розвитку міста» Полтавської міської ради, здійснюючи облік виконуваної працівниками указаної організації роботи, щомісяця вносили недостовірні відомості до табелів обліку використання робочого часу щодо виконаної ОСОБА_14 та ОСОБА_16 роботи відповідно до встановлених норм, і як наслідок недостовірний бухгалтерський облік витрат на оплату праці останніх, що відображали у щомісячних відомостях на виплату грошей Комунальної організації «Інститут розвитку міста» Полтавської міської ради, що засвідчували своїми підписами.
Встановлено, що на підставі вище вказаних відомостей на виплату грошей, що містили недостовірні відомості щодо обліку виконаної ОСОБА_14 та ОСОБА_7 роботи, у вказаний період часу останнім ОСОБА_13 та ОСОБА_15 безпідставно нараховано та виплачено заробітну плату та інші платежі шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку Комунальної організації «Інститут розвитку міста» Полтавської міської ради на особові рахунки ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , відкриті в АБ «Укргазбанк», які у подальшому ними були отримані та використані на власний розсуд.
Таким чином, за пособництва ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , внаслідок безпідставного (з порушенням чинного законодавства) нарахування та виплати заробітної плати працівникам Комунальної організації «Інститут розвитку міста» Полтавської міської ради шляхом внесення ОСОБА_13 , та ОСОБА_15 недостовірних даних до первинних документів (на підставі яких здійснювалось нарахування заробітної плати) та, відповідно, регістрів бухгалтерського обліку щодо фактичного виконання роботи експертом по програмам ОСОБА_7 та головним фахівцем з інтегрованого, урбаністичного розвитку міста та управління проектами ОСОБА_14 у період з 16.01.2021 по 31.03.2022 загальна сума завданої матеріальної (збитків) шкоди становить 571 682,04 грн. (сума безпідставно нарахованої заробітної плати та, відповідно, зайво нарахованого єдиного соціального внеску).
За вказаними фактами 27 червня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 на даному етапі провадження підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в їх сукупності доказами, а саме: протоколами огляду, складеними 02 травня 2022 року, 18 травня 2022 року, 25 травня 2022 року, довідкою (висновком) Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області від 01.06.2022 «Про результати участі залученого спеціаліста у перевірці Комунальної організації «Інститут розвитку міста» Полтавської міської ради», висновками експертів від 24 червня 2022 року, 12 травня 2022 року та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Отже, перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий у клопотанні, колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді, що наведені у клопотанні обставини, на даному етапі розгляду справи, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів передбачених, ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України.
Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної з вчиненими інкримінованими злочинами підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є обґрунтованими, що дає підстави для застосування щодо неї одного з запобіжних заходів передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Перевіряючи доведеність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КК України колегія суддів вважає, достатнім чином обґрунтованими, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, підозрюваних, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальна провадження чи продовжити кримінальне провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Разом з цим, застосовуючи до вказаної особи альтернативний запобіжний захід, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про можливість досягти дієвості даного кримінального провадження та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.
З огляду на явку ОСОБА_7 до суду, відсутність даних про порушення останньою покладених обов`язків, слід визнати аргументованим та таким, що знайшло своє підтвердження і одночасно цими обставинами спростовуються доводи прокурора про неможливість забезпечити дотримання підозрюваною ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків через застосування іншого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.
Колегія суддів наголошує, що відомостей про порушення ОСОБА_7 умов обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту чи ухилення від проведення слідчих, процесуальних дій після застосування відносно неї даного запобіжного заходу, при апеляційному розгляді прокурором не надано.
Апеляційний суд, з урахуванням даних щодо особи підозрюваної, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, хоча і погоджується з ймовірною можливістю існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, але при цьому погоджується і з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам.
Крім того, позитивна процесуальна поведінка ОСОБА_7 вказує на вкрай малоймовірний ризик втечі підозрюваної, яка до того ж додатково нівелюється покладенням на останню передбачених ч.5 ст. 194 КПК України обов`язків, зокрема здати на зберігання уповноваженому органу паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
З огляду на доводи апеляційної скарги, що слідчим суддею не вивчено обставин щодо наявності усіх заявлених у клопотанні ризиків, то вивчення змісту оскаржуваного рішення, схиляє судову колегія до висновку про необґрунтованість таких тверджень апелянта.
Так, слідчий суддя дійшов висновку саме про наявність ризиків, заявлених органом досудового розслідування у клопотанні.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді на те, що відносно ОСОБА_7 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж запропоновано ініціатором клопотання, не заслуговують на увагу, оскільки такі твердження нічим об`єктивно не підтверджені, а тому слід визнати припущеннями.
На спростування цього доводу слугує тривалість строку, який минув з дня застосування відносно ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, протягом якого підозрювана не допустила порушень покладених на неї процесуальних обов`язків.
Що стосується даних про особу підозрюваної, як про це зазначено в апеляційній скарзі захисника, то слідчим суддею цілком слушно враховані позитивні відомості стосовно особи ОСОБА_7 , до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, одружену та свідчить про міцність її соціальних зв`язків і взяття слідчим суддею до уваги всіх обставин у їх сукупності.
Посилання прокурора щодо вчинення тяжкого злочину не можуть слугувати єдиною та беззаперечною підставою для обрання ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу.
З цього приводу слід зазначити, що наявність підозри у вчиненні тяжкого злочину, відповідно до вимог ст.178 КПК України та усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст.8 КПК України, є частиною національного законодавства, сама по собі не може слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, як на це посилається прокурор в апеляційній скарзі, не є виключними і достатніми обставинами для підтвердження неможливості застосування до ОСОБА_7 при вказаних обставинах більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особистість підозрюваної та її процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до підозрюваної альтернативного запобіжного заходу.
Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрювана після застосування запобіжного заходу порушувала його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, умов вказаного запобіжного заходу не порушувала і дотримувалася покладених на неї обов`язків, прибула в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Доказів протилежного суду апеляційної інстанції прокурором не надано. Отже вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.
Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі викладеного, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_11 діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30 червня 2022 року без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4