Справа № 464/916/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/512/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 11 травня 2022 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України, -

встановила:

вироком Сихівського районного суду м. Львова від 11 травня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено їй покарання штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_9 відшкодування за моральну шкоду в розмірі 1500 грн. В решті вимог - відмовлено.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно вироку, обвинувачена ОСОБА_6 , 03.01.2021 близько 11.00 год., перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , керуючись раптово виниклим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, на грунті особистих неприязних відносин, в ході конфлікту із ОСОБА_9 , умисно схопила потерпілу ОСОБА_9 обома руками за ліву руку і своєю правою рукою, за допомогою нігтьових пластин пальців рук умисно здавила руку потерпілої, внаслідок чого спричинила їй чотири садна дугоподібної форми на передньо-зовнішній поверхні лівого плеча, у нижній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
На вирок суду адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок скасувати ОСОБА_6 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та виправдати за цим обвинуваченням на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишити без розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що зі структури обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні в контексті п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, вбачається, що такий містить лише фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію, тоді як формулювання обвинувачення взагалі відсутнє.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку суду, обвинувачення стосовно ОСОБА_6 , яке визнано судом доведеним, не викладено, а лише зазначено про те, в чому особа обвинувачується, тобто що встановлено досудовим розслідуванням.
На думку апелянта, суд при ухваленні вироку зазначив не обставини злочину, безпосередньо встановлені ним і визнані доведеними, а лише обставини, які були встановлені під час досудового розслідування.
Отже, на переконання сторони захисту має місце невідповідність вироку вимогам п.2 ч.З ст.374 КПК України, оскільки суд у своєму рішенні послався лише на відомості, що були встановлені органом досудового розслідування.
Звертає увагу, що у даному кримінальному провадженні дізнавачами виступали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проте постанова керівника відповідного органу дізнання взагалі не приймалась у цьому кримінальному провадженні, оскільки не відкривалась стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України та відсутня у реєстрі матеріалів досудового розслідування. Отже, досудове розслідування кримінального провадження №0000005 проведено неуповноваженими дізнавачами, а тому всі здобуті докази є недопустимими.
Вказує, що сторона захисту звертала увагу суду першої інстанції на те, що з матеріалів досудового розслідування вбачається, що 27.01.2021 р. дізнавачем залучено в якості захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_12 . Проте, з матеріалами справи захисник не ознайомився, не провів конфіденційного побачення з клієнтом, не заявив жодних клопотань під час проведення досудового розслідування в інтересах своєї підзахисної, не підготував підозрювану до допиту, пасивно діяв під час слідчого експерименту.
Отже, на початковому етапі досудового розслідування ОСОБА_6 хоча і користувалася правовою допомогою захисника, однак така допомога носила символічний характер і не була кваліфікованою, ефективною правничою допомогою, тобто мало місце порушення права обвинуваченої на захист.

Крім цього підчас розгляду справи судом першої інстанції стороною захисту було подано клопотання про зміну обсягу дослідження доказів у відповідності до ч. 1 ст. 349 КПК України зважаючи на те, що 20 січня 2021 року було складено протокол слідчого експерименту за участі іншої особи - ОСОБА_13 ; поняті - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 : а також 27 січня 2021 року було складено протокол слідчого експерименту за участі іншої особи (статиста) - ОСОБА_16 ; поняті - ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 .
Клопотання було мотивоване тим, що слідчий- експеримент 27 січня 2021 року було проведено з порушенням права ОСОБА_6 на захист, про що детально описано в п. IV апеляційної скарги, а слідчий експеримент 20 січня 2021 року було проведено за участі потерпілої без участі ОСОБА_6 .
Таким чином, для з`ясування дотримання норм КПК дізнавачем під час проведення слідчих експериментів, слід було допитати в судовому засідання понятих та статиста, проте судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні цього клопотання, чим було допущено неповноту судового розгляду (ст. 410 КПК України), що на підставі п.1 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку.
У даному кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування слід було провести освідування ОСОБА_6 на предмет встановлення довжини нігтьових пластин на момент інкримінованих подій відповідно до ч. 1 ст. 241 КПК України (у кримінальному провадженні освідування може бути проведено виключно щодо підозрюваного, свідка чи потерпілого. Метою ж освідування перелічених вище осіб, є виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет).
Крім цього на запитання сторони захисту з приводу того, чи могла потерпіла сама нанести собі такі тілесні ушкодження, або чи вони могли бути завдані в інший спосіб, ніж зазначено в обвинувальному акті, судовий експерт в судовому засіданні дам відповідь про те, що судова експертиза була проведена на підставі вихідних даних слідчого експерименту від 20.01.2021 р.
Дані твердження повинні були слугувати наслідком для визнання і протоколу слідчого експерименту від 20.01.2021 р. і висновку експерта від 21.01.2021 р. недопустимими доказами.
Водночас і ці аргументи були відхилені судом першої інстанції без зазначення мотивів відхилення.
В основу обвинувального вироку судом покладено оптичний носій та протокол огляду предметів від 13.01.2021 р. з фототаблицею, проте ці докази не доводять завдання обвинуваченою потерпілій легких тілесних ушкоджень 03.01.2021 р. близько 11:00 год.
З відеозапису та фототаблиці не вбачається, що відеозапис було здійснено саме 03.01.2021 р. близько 11:00 год. Дата та час відеозйомки взагалі не відображені.
Також детальний огляд відеозапису свідчить про те, що обвинувачена ОСОБА_6 не наносила тілесного ушкодження за допомогою нігтьових пластин пальців рук шляхом здавлення руки потерпілої.
При цьому зазначений носій не є оригіналом відеозапису; в ході досудового розслідування ні оригінал запису, ні записуючий пристрій та їх місцезнаходження встановлені не були. А тому наданий відеозапис не може бути використаний як належний доказ, тобто як такий, що здатний своїм змістом встановлювати факти та обставини, що мають значення для кримінального провадження.
В судове засідання з`явився прокурор, інші учасники до суду апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час і місце його проведення. З урахуванням наведеного та положень ч.4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі осіб, які не з`явились до суду.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора який заперечив подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, при обставинах викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, вина обвинуваченої ОСОБА_6 підтверджується покладеними в основу вироку наданими у судовому засіданні в суді першої інстанції показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка суду першої інстанції показала, що 03.01.2021 близько 11.00 год. перебувала за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на спільній кухні, де матір обвинуваченої зробила їй зауваження за ніби-то голосну розмову. На грунті цього між ними почався конфлікт, в який втрутилась обвинувачена ОСОБА_6 , яка почала нецензурно до неї висловлюватись. Після цього вона пішла в кімнату, щоб взяти телефон, при цьому сказала, що буде викликати поліцію. Взявши мобільний телефон повернулась на кухню і в цей час обвинувачена ОСОБА_6 знову почала кричати, погрожувати і виражатись нецензурною лайкою. В подальшому в ході цього конфлікту обвинувачена схопила її руками за ліву руку, почала викручувати та сильно стискати, внаслідок чого спричинила їй нігтями тілесні ушкодження на лівій руці.
Наданими у судовому засіданні в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_19 суду ствердила, що є матір`ю обвинуваченої ОСОБА_6 03.01.2021 року зранку перебувала на кухні спільного користування у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На кухні також перебувала потерпіла ОСОБА_9 , яка шуміла та голосно стукала, провокуючи конфлікт. Після зробленого їй зауваження, ОСОБА_9 витягнула телефон і почала її знімати на відео, в цей час на кухню зайшла її донька ОСОБА_6 , яка в ході конфлікту вхопила ОСОБА_9 за руку, від цього в потерпілої була лише царапина між ліктем та зап`ястям.
Наданими у судовому засіданні в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_20 дала показання, що є матір`ю потерпілої ОСОБА_9 03.01.2021р. повернувшись додому застала конфлікт між донькою та обвинуваченою, які перебували у спільній кухні. При цьому, побачила, що у доньки тече кров з лівої руки вище ліктя, остання повідомила, що це ушкодження їй спричинила обвинувачена.
Даними протоколу огляду предметів від 13.01.2021 року, з якого вбачається, що предметом огляду є диск DVD-R, на якому знаходяться 1 відеофайл: video -eb9f90cf58de5012a56d0201e1369f42-V, що містить відеозапис подій 03.01.2021р.
Даними дослідженого безпосередньо під час судового розгляду в суді першої інстанції вказаного відеозапису, який містить фіксацію подій, що відбувались 03.01.2021 року близько 11.00 год. у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме у приміщенні кухні знаходиться обвинувачена ОСОБА_6 , а також свідок ОСОБА_21 , які сперечаються з потерпілою, яка здійснює відеозйомку. В процесі вказаної суперечки ОСОБА_6 правою рукою схопила потерпілу за руку та за нижню третину плеча, після чого чути запитання потерпілої до обвинуваченої «чого ти б`єшся».
Даними протоколу слідчого експерименту від 20.01.2021р. проведеного за участю потерпілої ОСОБА_9 , з якого вбачається, що потерпіла розповіла та показала обставини події, зокрема, як обвинувачена схопивши її за руку нігтьовими пластинами спричинила їй тілесні ушкодження.
Даними протоколу слідчого експерименту від 27.01.2021 проведеного за участю обвинуваченої ОСОБА_6 , з якого вбачається, що остання розповіла та показала як схопила потерпілу за руку та здавивши її нігтями спричинила тілесні ушкодження.
Даними висновків експерта №7 від 04.01.2021 року та № 82 від 21.01.2021 року, з яких вбачається, що у ОСОБА_9 виявлено 4 (чотири) садна на лівому плечі, дугоподібної форми, які могли утворились 03 січня 2021 року від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею, якими могли бути вільні краї нігтьових пластинок пальців, не були небезпечними для життя в момент спричинення та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Беручи до уваги характер і локалізацію тілесних ушкоджень, механізм їх виникнення відповідає показам ОСОБА_9 , які вона надала під час проведення з нею слідчого експерименту 20.01.2021 року, тобто могли виникнути від контакту з вільними краями нігтьових пластинок пальців рук, як зображено на фототаблиці до протоколу проведення слідчого експерименту.
Наданими у судовому засіданні в суді першої інстанції показаннями експерта ОСОБА_22 , який підтримав висновок судової-медичної експертизи та надав аналогічні пояснення викладені у висновку експерта, зокрема, ствердив, що виявлене ушкодження могло утворитись від контакту з вільними краями нігтьових пластинок пальців рук.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Колегія суддів погоджується з висновком викладеним у вироку про те, що твердження обвинуваченої спростовуються показаннями потерпілої, свідків, які ствердили, що в ході конфлікту обвинувачена схопила потерпілу за руку, після чого у неї виступила кров; відеозаписом дослідженим під час судового розгляду, який містить фіксацію події, зокрема, зображення того як обвинувачена схопила потерпілу за руку, саме в тій ділянці, де в подальшому виявлені тілесні ушкодження; даними висновків експертиз, згідно яких виявлені у потерпілої тілесні ушкодження утворились саме в день конфлікту із обвинуваченою та механізм їх спричинення відповідає показанням потерпілої; даними протоколу слідчого эксперименту із обвинуваченою, яка показала механізм спричинення тілесних ушкоджень. При цьому, слідчий експеримент проводився за участі захисника обвинуваченої. Щодо дослідженого відеозапису події то ніким з учасників процесу, у т.ч. обвинуваченою, не заперечувалась дійсність подій, які містить вказаний відеозапис.
Відповідно до змісту ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій обвинуваченого, визначаються межі судового розгляду.
Вказаною нормою встановлено процесуальний порядок складення обвинувального акта у кримінальному провадженні та ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт.
Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів справи, у обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000005 від 03.01.2021 р. відносно обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, послідовно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відтак, твердження апелянта про відсутність у обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення є безпідставними.
Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час проведення слідчого експерименту 27.01.2022 з обвинуваченою ОСОБА_6 , остання чітко та послідовно показувала як вона наносила тілесні ушкодження потерпілій.
При цьому, з цього приводу слід зазначити, що обвинувачена ОСОБА_6 була учасником даної слідчої дії, про що зазначено в протоколі, підписала протокол та не висловлювала жодних зауважень. Окрім того, під час проведення слідчого експерименту був присутній захисник, від якого також не надходило жодних зауважень з приводу проведення слідчої дії.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слід критично оцінювати в цілому доводи апелянта про те, що мало місце порушення права обвинуваченої на захист, покликання захисника на те, що надана правова допомога обвинуваченій на досудовому слідстві носила символічний характер і не була кваліфікованою, ефективною правничою допомогою свого підтвердження при апеляційному розгляді не знайшли.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду першої інстанції, який дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, дійшов висновку про те, що про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, відтак викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що вирок суду першої інстанції є незаконним, безпідставним, оскільки такий не відповідає вимогам закону, матеріалам даного кримінального провадження, а тому підлягає скасуванню, не бере до уваги як безпідставні.
У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з матеріалів справи, орган досудового розслідування і суд першої інстанції дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення, а тому наведені захисником в апеляційній скарзі доводи про те, що висунуте обвинуваченій обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи є необґрунтованими.
Суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо обвинуваченої ОСОБА_6 виконав вимоги ст. 374 КПК України, яка передбачає обов`язок суду у мотивувальній частині вироку обґрунтувати прийняте ним рішення із наведенням відповідних підстав.
Таким чином доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою й приходить до висновку, що судом вірно кваліфіковано дії обвинуваченої ОСОБА_6 , а призначене обвинуваченій покарання, вважає необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Сихівського районного суду м. Львова від 11 травня 2022 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4