Справа №750/2426/22
Провадження №1-кп/750/166/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2022 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000585 від 20.12.2021, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воронівка, Ічнянського району Чернігівської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, учасника бойових дій, військовослужбовця ЗСУ, командира відділення інженерної техніки, старшого машини військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, має на утриманні матір-пенсіонерку 1950 року народження, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19.12.2021 о 19 годині 24 хвилин, ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки «SКODA SUPERB» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Т2527 «Бобровиця-Новий Биків-Ічня», від с. Новий Биків до с. Макіївка Ніжинського району Чернігівської області та наближався до заокруглення дороги вправо, що на відстані 3,164 км від дорожнього знаку 5.45 «Макіївка».
У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний був діяти відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі (п.2.3 б), під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху повинен був врахувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним (п.12.1).
В той же час, перед виїздом на заокруглення проїзної частини автодороги, ОСОБА_6 проявив неуважність, внаслідок чого не своєчасно відреагував на зміну дорожньої обстановки, та при виборі безпечної швидкості руху не врахував дорожні умови, а саме наявність ділянки ожеледиці на правій частині дороги, чим порушив вимоги п.2.3 б та п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.
Внаслідок цього керований ОСОБА_6 автомобіль марки «SКODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_2 , виїхав на зустрічну смугу руху (ліве узбіччя), відносно свого напрямку руху та у подальшому в кювет, де відбулось перекидання автомобіля.
В результаті чого пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми грудної клітки перелому грудини, перелому ребер з права 6,7 та зліва 1-12 по кількох лініях, перелому ключиці з права, вивиху правої лопатки, крововиливів та розривів тканини легень, крововиливів в паранефральну клітковину з обох боків, а також відриву хрящової частини правого вуха та синця проекції правого плечового суглобу, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Внаслідок вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 померла на місці події.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.2 ст.286 КК України визнав повністю та підтвердив, що 19.12.2021 о 19 годині 24 хвилин, він на автомобілі рухався по автодорозі «Бобровиця-Новий Биків-Ічня», та перед виїздом на заокруглення проїзної частини автодороги проявив неуважність, внаслідок чого не своєчасно відреагував на зміну дорожньої обстановки, та при виборі безпечної швидкості руху не врахував наявність ділянки ожеледиці на правій частині дороги, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху (ліве узбіччя), та у подальшому в кювет, де відбулось перекидання автомобіля, внаслідок чого потерпіла отримала зазначені тілесні ушкодження. У повному обсязі підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, погодившись з часом, місцем, способом, наслідками та всіма іншими обставинами щодо вчиненого ним кримінального правопорушення, котрі були встановлені та вказані правильно і всі ці обставини він визнає повністю. Він дійсно проявив неуважність, яка призвела до трагедії, одразу надав допомогу ОСОБА_7 . Весь цей час добровільно надає матеріальну допомогу дітям потерпілої, з якою вони проживали однією сім`єю. У скоєному щиро розкаявся, жалкував з приводу ним вчиненого, зрозумів тяжкість скоєного, запевнив про недопущення правопорушень у подальшому, просив суворо не карати. Цивільний позов він визнає повністю, допомогу дітям буде надавати і у подальшому.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_6 є вітчимом, ОСОБА_7 була її матір`ю. Зазначила, що заявлений нею позов вона підтримує частково, зокрема відмовляється від позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди, оскільки таку він відшкодував. Просить задовольнити такий в частині стягнення матеріальної шкоди у зв`язку з втратою годувальника на утримання її малолітньої сестри ОСОБА_8 . Також зазначила, що просить не застосовувати до ОСОБА_6 покарання, пов`язаного з позбавленням волі, не позбавляти того права керування транспортними засобами, обвинувачений їм допомагає.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, свідчення обвинуваченого, пояснення потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, а також те, що обставини, встановлені під час кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого, кваліфікація дій обвинуваченого, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ніким не оспорюються, суд знаходить, що обвинувачення знайшло своє підтвердження в повному обсязі.

Суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_6 , а його дії вірно кваліфікованими за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7 .
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, судом визнано: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне часткове відшкодування спричиненої шкоди.
Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який не обтяжений перебуванням обвинуваченого в стані будь якого сп`яніння та відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії необережних тяжких злочинів, критичне ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, фактичні обставини провадження, враховує думку потерпілої щодо призначення покарання, яка просила не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі, та не позбавляти його права керування транспортним засобом, особу винного - його вік, сімейний та майновий стан, стан здоров`я, що він є учасником бойових дій, брав участь в АТО на території Донецької та Луганської областей з 2017 р., перебування на його утриманні матері-пенсіонерки, наявність постійного місця проживання, виключно позитивні характеристики за місцем проживання та місцем проходження військової служби, яка пов`язана з необхідністю керування транспортними засобами, відсутність негативних характеристик, відсутність попередніх притягнень до адміністративної та кримінальної відповідальності, що на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, наявність декількох обставин, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, досудову доповідь органу пробації, згідно якої вбачається можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим доходить висновку, що обвинуваченому можливо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті закону, якою передбачене покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, разом з тим, приймаючи до уваги всі викладені вище обставини, вважає, що ще не втрачена можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тобто його припустимо звільнити від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що є необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування 100 000 грн. 00 коп. моральної шкоди та 233 002 грн. 00 коп. у відшкодування матеріальної шкоди.
В подальшому потерпілою ОСОБА_4 , відповідно до п.п. 1 п. 2 ст. 49 ЦПК України, була подана заява про зміну предмету позову та відмови від частини позовних вимог.
Так, потерпіла просить, на підставі ст.ст. 1200, 1202 ЦК України, стягнути з ОСОБА_6 на її користь, починаючи з 01.07.2022 року, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з втратою годувальника на утримання її малолітньої сестри ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мінімальний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет», щомісячно до досягнення ОСОБА_9 вісімнадцяти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_6 100 000, 00 грн., за рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення відмовляється, в зв`язку з відшкодуванням.
При вирішення цивільного позову суд приходить до такого.
Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до приписів ст.ст. 1187, 1188 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, а особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду. Шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Разом з тим, суд приходить до висновку, що позов заявлений до неналежного відповідача.

Так, відповідно до висновку постанови Великої палати Верховного Суду від 04.07.2018 року № 755/18006/15-ц покладення обов`язку з відшкодування шкоди на винуватця, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, буде суперечити інституту страхування відповідальності.

Документами, долученими до матеріалів кримінального провадження, доведено, що ОСОБА_10 за життя мала двох дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області ОСОБА_4 призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_9 .

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961-IV).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону №1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплені у книзі п`ятій зобов`язальне право, главі 82 - відшкодування шкоди, розділі 2 - відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Системний аналіз статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 1200 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки.

Вказана позиція знайшла своє відображення в Постанові ВС в справі від 05.02.2020 року № 326/440/19.

Крім того, суд звертає також увагу й на те, що відповідно до ч.2 ст. 1200 ЦК України, особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Однак, позивачем у позовній заяві розмір середньомісячного заробітку (доходу) ОСОБА_7 зазначено не було.

Також, згідно положень пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року (п. 16) відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, до участі у справі має бути залучена страхова організація (страховик), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Враховуючи, що ОСОБА_4 не було зазначено ані у позовній заяві, ані в судовому засіданні про страхову організацію, яка застрахувала цивільну відповідальність ОСОБА_6 , або про звільнення того від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та не надано відповідних доказів щодо цього, що унеможливлює вирішення поданого позову в даному кримінальному провадженні, з метою недопущення порушення прав та надання можливості звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в порядку цивільного судочинства, позов ОСОБА_4 підлягає залишенню без розгляду.

Залишення позову без розгляду не перешкоджає потерпілій звернутися з цим позовом в порядку цивільного судочинства.

Суд вважає можливим прийняти відмову потерпілої від позову в частині стягнення моральної шкоди, в зв`язку з добровільним відшкодуванням.

Накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.12.2021 арешт на автомобіль марки «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_2 , необхідно скасувати.

Відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертизи під час здійснення досудового розслідування в розмірі 1372 грн. 96 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого.

Заходи забезпечення кримінального провадження в тому числі і запобіжні заходи не застосовувалися.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 а наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.
Закрити провадження по справі в частині позовних вимог потерпілої ОСОБА_4 щодо стягнення моральної шкоди, в зв`язку з відшкодуванням.

Накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.12.2021 арешт на автомобіль марки «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_2 - скасувати.
Речові докази:
автомобіль марки «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні відповідальної особи за зберігання речових доказів Ніжинського РВП ГУНП, - повернути власнику ОСОБА_6 ;
змив з керма автомобіля марки «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_2 та марлевий тампон знищити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування для проведення судової експертизи в сумі 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 96 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1