ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2022 року

м. Хмельницький
Справа № 686/15200/17

Провадження № 11-кп/4820/528/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000168 від 10.10.2016 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 26 травня 2022 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26 травня 2022 року клопотання прокурора задоволено.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львів, громадянину України, українцю, не одруженому, не працюючому, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому (в силу ст.89 КК України),

продовжено строк тримання під вартою до 24 липня 2022 року включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу відмовлено.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що продовжують існувати ризики: переховування від суду; незаконного впливу на свідків, а тому з урахуванням ступеня тяжкості та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_5 , особи обвинуваченого, тяжкості можливого покарання у разі визнання обвинуваченого, винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів та що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам визначеним у ст.177 КПК України, є необхідність у продовженні строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 26 травня 2022 року відносно нього. та постановити нову, якою обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема із застосуванням електронних засобів контролю або у виді домашнього арешту в нічний час.
Вказує про незаконність ухвали суду.
Продовжуючи запобіжні заходи у виді тримання під вартою судом не досліджувалися об`єктивно та всебічно усі обставини, які мають суттєве значення для прийняття рішення щодо ОСОБА_5 та доцільності продовження терміну тримання під вартою.

Судом не враховано, що тяжкість можливого покарання не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні завершене, усі докази зібрані, а тому ризики зменшилися.

Наявність обґрунтованої підозри не може бути виправданням для продовження строків тримання під вартою.

Ризик ухилення від слідства можливо попередити за допомогою більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

На даний час відсутні докази, які б давали підставу вважати, що обвинувачений буде: ухилятися від слідства та суду, від виконання процесуальних обов`язків; перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні; продовжуватиме злочинну діяльність.

Крім того, ОСОБА_5 вказує, що перебування в умовах слідчого ізолятора впливає на його фізичний та психологічний стани, які погіршуються.
Відповідно до положень ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 здійснюється апеляційним судом без участі сторін кримінального провадження, оскільки клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не заявлялося.
Вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.187, п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, з яких кримінальні правопорушення за ч.4 ст.187, п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, при цьому санкція п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі; на даний час потерпілі та свідки не допитані, обставини справи судом не з`ясовано.

Тому з урахуванням обставин передбачених ст.178 КПК України, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу і виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, а саме ризики: переховування від суду; незаконного впливу на свідків.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого суд першої інстанції дослідив обставини, які враховувалися судом при обранні та продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які на даний час не змінилися.
В ухвалі суду викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтована неможливість запобігання ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України у тому й числі тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

За таких обставин, суд обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження ізоляції обвинуваченого від суспільства.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати та вони виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, та що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.
Наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, безпідставними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність ризиків зазначених у клопотанні прокурора та в ухвалі суду.
Не заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги про те, що сама лише тяжкість можливого покарання не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження тримання під вартою щодо обвинуваченого суд першої інстанції врахував не лише тяжкість можливого покарання, а й усі обставини визначені ст.178 КПК України

При цьому суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року).

Посилання обвинуваченого на те, що перебування в умовах слідчого ізолятора впливає на його фізичний та психологічний стани, які погіршуються, не є такими обставинами, які давали б можливість обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Суд першої інстанції відповідно до вимог КПК України під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого дослідив обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування (продовження) запобіжного заходу, і прийняте рішення, з урахуванням усіх обставин, не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.
Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Ухвала суду першої інстанції є законною, і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 26 травня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою до 24 липня 2022 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: