Справа № 152/407/22
В И Р О К
іменем України

04 липня 2022 року м. Шаргород

Справа №152/407/22
Провадження №1-кп/152/73/22

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом від 19.05.2022 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 03.05.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабчинці Чернівецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю, раніше судимого 12.12.2004 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з випробуванням та іспитовим строком у два роки в силу вимог ст.75 КК України; 29.03.2005 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців; 10.06.2008 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.187, ч.3 ст.186, ст.304, ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років шість місяців з конфіскацією майна; 15.11.2017 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки два місяці; 21.02.2022 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 140 (сто сорок) годин; 08.04.2022 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.360 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк три роки,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

з участю сторін кримінального
провадження

зі сторони обвинувачення:
прокурора Шаргородського
відділу Жмеринської окружної
прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 03.04.2022 року, перебуваючи на автобусній зупинці неподалік від с. Хоменки Жмеринського району Вінницької області, що знаходиться на відрізку шляху Немирів-Могилів-Подільський, поблизу зупинки виявив саморобний пристрій для відстрілу куль та два патрони до нього, які вирішив забрати собі, та, усвідомлюючи, що знайдений ним саморобний пристрій для відстрілу куль та два патрони до нього є вогнепальною зброєю та бойовими припасами, тобто розуміючи протиправність своїх дій, маючи протиправний умисел, спрямований на придбання, зберігання та носіння саморобного пристрою для відстрілу куль та патронів до нього, в порушення вимог п.2 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №576, яке визначає порядок виготовлення,

придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання

спеціально визначених предметів, без передбаченого законом дозволу, умисно, незаконно придбав саморобний пристрій для відстрілу куль та два патрони до нього, помістив їх до своєї дорожньої сумки та перевіз до свого домоволодіння, що знаходиться на АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав.

В подальшому, перебуваючи в лісі між с. Майорщина та с. Бабчинці Могилів-Подільського району Вінницької області, у невстановлений досудовим розслідуванням час, обвинувачений ОСОБА_3 здійснив постріл одним із знайдених патронів, а гільзу викинув у лісі.

03.05.2022 року приблизно о 13.00 годині обвинувачений ОСОБА_3 , взявши із собою саморобний пристрій для відстрілу куль та один патрон, які зберігав при собі у дорожній сумці, приїхав у с. Мурафа Жмеринського району Вінницької області, де, перебуваючи на вул. Коцюбинського поблизу автобусної зупинки на відрізку автошляху с. Мурафа с. Довжок Жмеринського району, був зупинений поліцейськими ВП №2 Жмеринського РВП для перевірки документів, що посвідчують особу, та під час перевірки на запитання останніх повідомив, що в дорожній сумці зберігає саморобний пристрій для відстрілу куль та один патрон до нього, після чого на пропозицію поліцейських видав останнім вказаний саморобний пристрій для відстрілу куль та один патрон до нього.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-22/5666-БЛ від 10.05.2022 року,

один патрон, вилучений у ОСОБА_3 , є бойовим припасом до нарізної вогнепальної зброї малокаліберним спортивно-мисливським патроном кільцевого запалення калібру 5,6 мм., призначеним для стрільби із цілого ряду нарізної спортивно-мисливської зброї, малокаліберних гвинтівок та карабінів моделей «ТОЗ-8», «ТОЗ-8М», «ТОЗ-11», «ТОЗ-99», «ТОЗ-17», «ТОЗ-78» та інших калібру 5,6 мм. Даний патрон придатний для стрільби. Пристрій, вилучений у ОСОБА_3 , є нарізною вогнепальною зброєю. Даний пристрій є саморобним пристроєм, виготовленим за типом пристрою «авторучка», який призначений для проведення пострілів малокаліберними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм. Пристрій придатний для проведення пострілів.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, тобто носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.1 ст.263 КК України і викладене в обвинувальному акті від 19.05.2022 року.

Прокурор Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечують щодо здійснення судового розгляду за правилами, передбаченими ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.1 ст.263 КК України і викладене в обвинувальному акті від 19.05.2022 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати…

При судовому розгляді кримінальної справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, вирішуються судом.

Так, будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся, зазначив, що під час зупинення його поліцейськими для перевірки документів на запитання останніх про наявність заборонених у обігу предметів повідомив про наявність у нього саморобного пристрою для відстрілу куль з одним набоєм, на пропозицію поліцейських видав пристрій та патрон, добровільно приймав участь у всіх слідчих діях та надав показання щодо обставин, механізму та способу вчинення кримінального правопорушення, зазначив, що виявляє жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення, готовий нести призначене судом покарання, але просить його суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що 03.04.2022 року повертався до себе додому в с. Майорщина від свого друга та знаходився на автобусній зупинці поблизу с. Хоменки на автодорозі у напрямку на м. Могилів-Подільський. Зайшовши за зупинку під деревом він побачив саморобний пристрій для відстрілу куль та два патрони. Він вирішив забрати пристрій і патрони собі для самооборони, оскільки в Україні з лютого 2022 року йде війна. Поклавши пристрій для відстрілу куль і два патрони в дорожню сумку, він поїхав додому. По дорозі додому в с. Майорщина він проходив лісом і вирішив випробувати, чи придатний саморобний пристрій для стрільби. Для цього він використав для стрільби один патрон із тих, які знайшов поблизу автобусної зупинки. Виявивши, що пристрій придатний для стрільби, він поклав його назад у сумку і зберігав вдома. 03.05.2022 року він їхав до свого друга в с. Мурафу, взяв із собою дорожню сумку, у якій зберігав саморобний пристрій для стрільби і один патрон. Приїхавши у с. Мурафу він був зупинений поліцейськими поблизу автобусної зупинки для перевірки документів, що посвідчують особу. При перевірці документів поліцейські з`ясовували у нього, чи не має він заборонених предметів, речовин. Так як у нього в сумці був саморобний пристрій для відстрілу куль і один патрон, то він повідомив поліцейським про те, що має заборонені предмети. На пропозицію поліцейських він видав їм із своєї сумки саморобний пристрій для відстрілу куль і один патрон. Дозволу на носіння вогнепальної зброї та бойових припасів він не має.

ОСОБА_3 запевняє суд, що щиро кається, не вчинятиме кримінальних правопорушень, просить його суворо не карати та призначити покарання у виді обмеження волі, зсилаючись на те, що він вже відбуває покарання у виді обмеження волі, працевлаштувався і це сприятиме його виправленню.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, а саме: носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, зокрема, 03.04.2022 року, перебуваючи на автобусній зупинці неподалік від с. Хоменки Жмеринського району Вінницької області, що знаходиться на відрізку шляху Немирів-Могилів-Подільський, поблизу зупинки ОСОБА_3 виявив саморобний пристрій для відстрілу куль та два патрони до нього, які вирішив забрати собі, та, усвідомлюючи, що знайдений ним саморобний пристрій для відстрілу куль та два патрони до нього є вогнепальною зброєю та бойовими припасами, тобто розуміючи протиправність своїх дій, маючи протиправний умисел, спрямований на придбання, зберігання та носіння саморобного пристрою для відстрілу куль та патронів до нього, в порушення вимог п.2 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №576, яке визначає порядок виготовлення,

придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання

спеціально визначених предметів, без передбаченого законом дозволу, умисно, незаконно придбав саморобний пристрій для відстрілу куль та два патрони до нього, помістив їх до своєї дорожньої сумки та перевіз до свого домоволодіння, що знаходиться на АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав.

В подальшому, перебуваючи в лісі між с. Майорщина та с. Бабчинці Могилів-Подільського району Вінницької області, у невстановлений досудовим розслідуванням час, обвинувачений ОСОБА_3 здійснив постріл одним із знайдених патронів, а гільзу викинув у лісі.

03.05.2022 року приблизно о 13.00 годині обвинувачений ОСОБА_3 , взявши із собою саморобний пристрій для відстрілу куль та один патрон, які зберігав при собі у дорожній сумці, приїхав у с. Мурафа Жмеринського району Вінницької області, де, перебуваючи на вул. Коцюбинського поблизу автобусної зупинки на відрізку автошляху с. Мурафа с. Довжок Жмеринського району, був зупинений поліцейськими ВП №2 Жмеринського РВП для перевірки документів, що посвідчують особу, та під час перевірки на запитання останніх повідомив, що в дорожній сумці зберігає саморобний пристрій для відстрілу куль та один патрон до нього, після чого на пропозицію поліцейських видав останнім вказаний саморобний пристрій для відстрілу куль та один патрон до нього.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-22/5666-БЛ від 10.05.2022 року,

один патрон, вилучений у ОСОБА_3 , є бойовим припасом до нарізної вогнепальної зброї малокаліберним спортивно-мисливським патроном кільцевого запалення калібру 5,6 мм., призначеним для стрільби із цілого ряду нарізної спортивно-мисливської зброї, малокаліберних гвинтівок та карабінів моделей «ТОЗ-8», «ТОЗ-8М», «ТОЗ-11», «ТОЗ-99», «ТОЗ-17», «ТОЗ-78» та інших калібру 5,6 мм. Даний патрон придатний для стрільби. Пристрій, вилучений у ОСОБА_3 , є нарізною вогнепальною зброєю. Даний пристрій є саморобним пристроєм, виготовленим за типом пристрою «авторучка», який призначений для проведення пострілів малокаліберними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм. Пристрій придатний для проведення пострілів.

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування за ч.1 ст.263 КК України суд вважає вірною.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст.263 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з норми ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.263 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

ОСОБА_3 щиро покаявся у скоєному. Цю обставину, відповідно до вимог ст.66 КК України, суд враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

З правового висновку Верховного Суду у справі №756/4830/17-к від 09.10.2018 року вбачається, що щире каяття це психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчинення інших дій, спрямованих на розкриття злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна вважати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти відображення в матеріалах кримінального провадження.

Суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину, добровільно надав показання про факти та обставини вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №288/1158/16-к вбачається, що під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.
Обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся. До того ж доведеність винуватості ґрунтується, у тому числі, й на зізнавальних показаннях самого ОСОБА_3 , що також підтверджує наявність вищевказаної пом`якшуючої обставини.

Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як активне сприяння обвинуваченого в розкритті кримінального правопорушення.

Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого, суд вважає рецидив злочинів, відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України, оскільки ОСОБА_3 вчинив вказане нове кримінальне правопорушення, маючи судимості за умисні кримінальні правопорушення, зокрема, він був засуджений 12.12.2004 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з випробуванням та іспитовим строком у два роки в силу вимог ст.75 КК України; 29.03.2005 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців; 10.06.2008 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.187, ч.3 ст.186, ст.304, ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років шість місяців з конфіскацією майна; 15.11.2017 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки два місяці; 21.02.2022 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 140 (сто сорок) годин; 08.04.2022 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.360 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк три роки (а.с.92-93, 94-96, 97-98, 99-101, 102-104).

За місцем проживання в с. Майорщина Могилів-Подільського району ОСОБА_3 характеризується Бабчинецькою сількою радою задовільно, як особа, що не працює, вживає спиртні напої, раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень, проживає з матір`ю, компрометуючих особу відомостей у розпорядженні сільради немає (а.с.91).

ОСОБА_3 на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога Чернівецької лікарні не перебуває, що вбачається із довідок лікарні від 04.05.2022 року (а.с.89, 90).

Також, судом встановлено, що на теперішній час, зокрема, з 01.06.2022 року, ОСОБА_3 відбуває покарання у виді трьох років обмеження волі за вироком Чернівецького районного суду від 08.04.2022 року, згідно з яким він засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.360 КК України, що вбачається з довідки ДУ «Крижопільський виправний центр (№113)» від 14.06.2022 року (а.с.35).

До того ж, судом встановлено, що ОСОБА_3 не відбув покарання за вироком Чернівецького районного суду від 21.02.2022 року, яким його засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк сто сорок годин.

Так, з довідки Могилів-Подільського РС №2 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області від 30.06.2022 року вбачається, що станом на 30.06.2022 року ОСОБА_3 не відбув покарання за вироком Чернівецького районного суду від 21.02.2022 року у виді громадських робіт у зв`язку із ухиленням від відбування покарання (а.с.105).

Таким чином, з урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з врахуванням ставлення ОСОБА_3 до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме, що він щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, суд призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Зазначений висновок суду узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування вимог ст.69 КК України та призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, про що просив останній у судових дебатах та в останньому слові.

Крім того, суд враховує вимоги ч.1 ст.71 КК України та роз`яснення, що містяться в п.п.25, 26 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» за №7 від 24.10.2003 року (з наступними змінами).

Так, ч.1 ст.71 КК України встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.25 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст.71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком…

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.26 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст.71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, тому суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, в тому числі: невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.

Таким чином, покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначати за правилами, встановленими ст.71 КК України, зокрема, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за вказаним вироком, невідбутої частини покарання за попередніми вироками.

При цьому, слід враховувати положення п.п. «б», «г» п.1 ч.1 ст.72 КК України, згідно з якими одному дню позбавлення волі відповідають: два дні обмеження волі; вісім годин громадських робіт.

Відтак, за вироком Чернівецького районного суду від 21.02.2022 року ОСОБА_3 не відбув 140 годин громадських робіт, що становить 17,5 днів позбавлення волі (140:8=17,5).

За вироком Чернівецького районного суду від 08.04.2022 року ОСОБА_3 відбув, починаючи з 01.06.2022 року по день ухвалення вироку (включно до 04.07.2022 року) 34 дні обмеження волі, що становить сімнадцять днів позбавлення волі (34:2=17).

Невідбута частина покарання становить 2 (два) роки 10 (десять місяців) 26 (двадцять шість) днів обмеження волі, що відповідає 1 (одному) року 5 (п`яти) місяцям 13 (тринадцяти дням) позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Питання про долю речових доказів у даній кримінальній справі слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Пунктом 3 ч.9 ст.100 КПК України встановлено, що майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Таким чином, 1 (один) малокаліберний спортивно-мисливський патрон кільцевого запалення калібру 5,6 мм.; саморобний пристрій, призначений для проведення пострілів малокаліберними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм., які визнані речовими доказами і приєднані до матеріалів кримінального провадження та передані на зберігання в кімнату речових доказів ВП №» Жмеринського РВП (а.с.82), слід знищити.

Підстав для конфіскації речового доказу на користь держави, про що просила прокурор у судових дебатах, не вбачається.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення судової балістичної експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертом Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України проведено 10.05.2022 року балістичну експертизу і надано висновок за №СЕ-19/102-22/5666-БЛ (а.с.84-88), вартість експертизи становить 1372,96 грн. (а.с.83).

Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 1372,96 грн. на залучення експерта з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.263 КК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та засудити його до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 21.02.2022 року сімнадцять днів позбавлення волі з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт та частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 08.04.2022 року п`ять місяців позбавлення волі з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі і остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки п`ять місяців сімнадцять днів.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувати.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 вираховувати з дня ухвалення цього вироку суду, тобто з 04.07.2022 року.

Зарахувати, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 строк відбування покарання у виді обмеження волі в ДУ «Крижопільський виправний центр №113)» з 01.06.2022 року по день ухвалення цього вироку суду, тобто до 04.07.2022 року включно, 17 (сімнадцять) днів позбавлення волі з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України: 1372 (одну тисячу триста сімдесят дві) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок за проведення балістичної експертизи 10.05.2022 року за №СЕ-10/102-22/5666-БЛ.

Речові докази: 1 (один) малокаліберний спортивно-мисливський патрон кільцевого запалення калібру 5,6 мм.; саморобний пристрій, призначений для проведення пострілів малокаліберними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм. знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1