Справа № 214/4746/20
1-кп/214/240/22
У Х В А Л А
Іменем України
02 серпня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі,( в режимі відеоконференції) , кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000452 від 13.03.2020 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор заяивив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Так, на думку прокурора, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки має право ознайомитись з матеріалами справи та знатиме їх анкетні дані, місця мешкання. Окрім того, прокурор вважає, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, у зв`язку з тим, що обвинувачується у вчинення злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, не працює, та фактично відсутні фактори, які б утримали його від укривання від суду. Також, прокурор зазначає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, зможе вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність, оскільки діяльність у сфері незаконного обігу психотропних речовин, була його єдиним джерелом доходу. До того ж, ОСОБА_4 неодноразово судимий за умисні корисливі злочини. Окрім того, на думку прокурора, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе безперешкодно спілкуватися з особами, які в подальшому можуть бути обвинуваченими або свідками у цій справі, а також, знищити або сховати інші речові докази по справі.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора. При цьому, захисник обвинуваченого зазначила, що відсутні підстави для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки він ще відбуває покарання за попереднім вироком.Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 розглядається колегією суддів.

Відповідно до п.20-5 Перехідних положень КПК України, тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Враховуючи, що строк запобіжного заходу обвинуваченого закінчується 08 серпя 2022 року, а прокурором подане клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя ОСОБА_6 з 01 до 19 серпня 2022 року, перебуває у щорічній відпустці (наказ №182-в від 21.07.2022 року), суддя ОСОБА_7 з 01 до 30 серпня 2022 року перебуває у щорічній відпустці (наказ №147-в від 20.06.2022 року), не можливо призначити розгляд клопотання прокурора колегіально. Оскільки дія карантину на території України триває, вважаю за можливе розглянути відповідне клопотання одноособово головуючим суддею.Вислухавши учасників судового розгляду, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це робиться з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Враховуються, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).

Також, суд враховує наявність дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до особистої свободи відповідно до ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченому ОСОБА_8 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що останній тривалий час ніде не працює, розлучений, проживав до затримання з неповнолітнім братом, має неповнолітню дитину, яка проживає окремо з матір`ю, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, може незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 можливість переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, в якій обвинувачується, є підставою для продовження останнім саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і їх належну поведінку.

Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано та не зазначено про існування таких доказів. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 суд на теперішній час не встановив.

Таким чином, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_4 та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зникли, з урахуванням ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу, та приходить до висновку про необхідність продовження відносно останніх дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки їх належну процесуальну поведінку може забезпечити лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 350, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК Українина строк, що не перевищує двох місяців, тобто строком до 30 вересня 2022 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Криворізької установи виконання покарань № 3 УДПтСУ у Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Повний текст ухвали складений та оголошений 03 серпня 2022 року о 13-30 годині.

Головуючий суддя ОСОБА_1