Справа № 948/535/22
Провадження № 1-в/948/118/22
УХВАЛА

24 серпня 2022 року Машівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю засудженого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
представника установи ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Машівка Полтавського району Полтавської області в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» заяву засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луганськ, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого 26 червня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки,
про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла заява засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України, як особи, що довела своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав свою заяву та просив його звільнити умовно-достроково від призначеного покарання, зауваживши, що він провину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, довів своє виправлення.
Представник установи виконання покарань, де утримується засуджений ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , в судовому засіданні проти задоволення заяви засудженого не заперечував, вказавши на те, що ОСОБА_3 є особою, яка довела своє виправлення.
Прокурор Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення останнього, оскільки поведінка засудженого за ввесь період відбування покарання свідчить більше про те, що він став на шлях виправлення, але не дає підстав говорити, що він довів своє виправлення та до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом покарання.
Суд, вислухавши думку учасників та вивчивши матеріали справи, вважає заяву про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , що останній засуджений 26 червня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обчислюється з 03.10.2016, кінець строку відбування покарання 18.09.2025.
Як вбачається із характеристики засудженого ОСОБА_3 , останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 03.10.2016. За час перебування в Київському СІЗО характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. Рішенням комісії державної установи «Київський слідчий ізолятор» від 21.11.2017 визначено відбувати покарання в колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання. З 13.04.2018 відбуває покарання в державній установі «Машівська виправна колонія (№9)». За час відбування покарання в установі засуджений допустив одне порушення встановлених вимог режиму відбування покарання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому законом порядку. Має десять заохочень відповідно до вимог чинного законодавства, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. В установі працевлаштований нарядчиком. До роботи відноситься добросовісно. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою. Бережно ставиться до робочого обладнання та інвентарю. Не допускає порушень пожежної безпеки та безпеки праці. Стан здоров`я задовільний. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Відповідно до ст. 123 КВК України приймав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення», програми реалізовані. Відповідно до ст. 126 КВК України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок шляхом самоосвіти. Відповідно до ст. 127 КВК України участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. Відповідно до ст. 110 КВК України підтримує зв`язки з рідними, шляхом телефонних розмов та побачень, отримує від них посилки та передачі. На комісії установи по заміні покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 КК України засудженого було розглянуто 19.02.2019, йому було відмовлено в застосуванні до нього даної пільги, так як до кінця строку залишилося більше 5 років. На комісії установи з розгляду щодо застосування умовно-дострокового звільнення ст. 81 КК України засудженого було розглянуто 20.09.2020, було прийнято рішення клопотати перед судом щодо застосування до нього даної пільги, але 06.10.2020 в судовому засіданні йому було відмовлено в застосуванні даної пільги. Вину в скоєному злочині визнає, міру покарання вважає справедливою. На профілактичному обліку не перебуває. Згідно вироку суду має збитки завдані злочином потерпілим на загальну суму 2200738, 00 грн. Після звільнення обрав місце проживання АДРЕСА_2 .
За довідкою про стягнення та заохочення, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання мав десять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а також одне стягнення у виді доган (05.10.2020) за зберігання заборонених предметів (а.с.16-17 том 1).
Заходи заохочення, які застосовуються до засудженого є важливою умовою закріплення позитивних змін в особистості засуджених.
У відповідності до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2017 року, зменшено визначені вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2017 року суми, які підлягали стягненню із ОСОБА_3 на користь потерпілий в рахунок відшкодування моральної шкоди, а саме, із ОСОБА_3 стягнено на користь потерпілої ОСОБА_7 1 000 000,00 гривень, на користь потерпілої ОСОБА_8 1 000 000,00 гривень, та на користь потерпілого ОСОБА_9 500 000,00 гривень
Згідно довідки №68 від 18.08.2022, виданої головним бухгалтером державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» ОСОБА_10 , в установі виконання покарання мається виконавчий лист ВП №55195374 від 10.08.2020 про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 загальної суми 2 200 738, 00 гривень. За час перебування в установі із заробітної плати було утримано 14 699, 52 гривень, достроково погашено позов на суму 5200,00 гривень. Заборгованість складає 2 180 838, 48 гривень (а.с. 18 том 1).
У відповідності до довідки №69 від 18.08.2022, виданої головним бухгалтером державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» ОСОБА_10 , засуджений ОСОБА_3 в установі був працевлаштований нарядником у період з червня 2018 року по серпень 2022 року, за що йому нараховувалась заробітна плата (а.с. 19-20 том 1).
За вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2017 року із засудженого ОСОБА_3 стягнено на користь держави процесуальні витрати у розмірі 10 794, 66 гривень.
Згідно частин першої та другої статті 81 КК України (в редакції положень статті КК України станом на момент вчинення кримінального правопорушення засудженим) до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
За положеннями пункту 1 частини третьої статті 81 КК України (в редакції положень статті КК України станом на момент вчинення кримінального правопорушення засудженим) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Судом також враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії. Суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як встановлено в статті 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Під сумлінною поведінкою необхідно розуміти свідоме і безперечне дотримання засудженим режиму відбуття покарання та обов`язків, встановлених діючими нормативно-правовими актами з цих питань, виконання законних вимог адміністрації. Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки для інших засуджених.
Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт наявності у засудженого заохочень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.
Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, бережне ставлення до обладнання та інструментів, суворе додержання правил техніки безпеки, тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків, заподіяних злочином.
Оскільки закон, як один із критеріїв оцінки виправлення вказує сумлінне ставлення до праці, то у поданні на засуджених в обов`язковому порядку повинні відображатися причини, з яких засуджений не працює в Установі або не отримує заробіток (особисте небажання, чи об`єктивна відсутність можливості працевлаштування).
Відповідно до статті 130 КВК України заходи заохочення застосовуються до засуджених за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі.
При вирішенні питань застосування до засуджених заохочуваних норм, передбачених статтею 81 КК України, висновок адміністрації установи про той чи інший ступінь виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку та ставлення до праці за весь період відбуття покарання в установі виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду цих питань.
У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Суд враховує, що відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2017 року із засудженого ОСОБА_3 стягнено на користь держави процесуальні витрати у розмірі 10 794, 66 гривень. В ході розгляду справи судом не встановлено, що засуджений вчиняв дії направлені на погашення відповідних сум на користь держави.
Беручи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, а саме дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечного виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, погашене стягнення за зберігання заборонених предметів, висновок про те, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, не ґрунтується на матеріалах провадження.
Так, оцінюючи дані про особу засудженого ОСОБА_3 судом враховано особу засудженого, його поведінку протягом всього часу відбування покарання, його ставлення до вироку, виду та міри покарання, яка йому була призначена, кількість заохочень з початку перебування в установі виконання покарання та стягнень, а також тяжкість вчиненого і його наслідки та термін невідбутої частини покарання (3 роки 25 днів). Разом з тим, матеріали справи засудженого ОСОБА_3 не містять відомостей про те, що він вчиняв дії направлені на погашення сум процесуальних витрат стягнених з нього на підстав вироку суд.
З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи про те, що засуджений довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, адже не знаходить підтвердження доводів засудженого ОСОБА_3 , що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_3 суд не вбачає підстав та розцінює даний захід як передчасний. Позитивна характеристика засудженого за час відбування покарання свідчить більше про те, що наявна тенденція до становлення на шлях виправлення, однак це не є достатнім для твердження про доведеність виправлення та існування підстав для умовно-дострокового звільнення відповідно до положень статті 81 КК України.
Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 1/2 призначеного покарання не може бути безумовною та виключною підставою для умовно-дострокового звільнення особи.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ?

п о с т а н о в и в:

Заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України залишити без задоволення.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошено 25 серпня 2022 року

Суддя ОСОБА_1