Категорія: ч.1 ст.309 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , Борсука
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаним вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, раніше судимий:
15.06.2020 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 (два) роки,
засуджений за:

- ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, повністю невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.06.2020 2 (два) роки позбавлення волі, остаточно до відбуття ОСОБА_6 визначене покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнуті з обвинуваченого ОСОБА_6 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 10 коп. судових витрат за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.08.2021 скасований.
В порядку ст.100 КПК України вироком вирішена доля речових доказів.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним і засуджений за те, що 09 серпня 2021 року він, керуючись прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, перебуваючи поблизу залізничної станції «Гнідава» в м. Луцьку, для власного вживання, незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого, два пакети із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, які згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-21/6650-НЗПРАП від 30.08.2021 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, масою 0,1486 г та 0,1924 г, після чого вказані пакети з психотропною речовиною поклав у кишеню шортів, в які був одягнений, де продовжував зберігати при собі без мети збуту, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції о 20 год. 00 хв. 09 серпня 2021 року.
Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу. Стверджує, що його підзахисний є особою молодого віку, обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, допомагає бабусі ОСОБА_8 доглядати дочку ОСОБА_9 інваліда І групи довічно та перебуває на обліку у центрі зайнятості. Крім того, зауважує, що з 04.11.2021 до 09.11.2021 ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей». Тому, враховуючи вищенаведені обставини, просить вирок місцевого суду скасувати, звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України та закрити кримінальне провадження щодо нього відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України. А у разі неможливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, просить призначити ОСОБА_9 покарання у виді штрафу.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі і просили скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу та просив рішення місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, розгляд провадження у суді першої інстанції проводився в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а саме: незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами і в апеляційній скарзі не заперечується.
Діям ОСОБА_9 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.
Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_6 пройшов лікування від наркотичної залежності та повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а тому підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вказаний злочин на підставі положень ч.4 ст.309 КК України, на думку суду апеляційної інстанції, є підставними та заслуговують на увагу.

Згідно з приписами ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Положення п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» регламентують, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з 04.11.2021 до 09.11.2021 ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» з діагнозом: «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів (амфетамін), синдром відміни неускладнений», що стверджується наявною у матеріалах провадження довідкою від 09.11.2021 № 6867/1-18 (а.к.п.56).
Відомості про початок досудового розслідування в даному кримінальному провадженні внесені до ЄРДР 10.08.2021 (а.к.п.2).
Волинським апеляційним судом на адресу КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради направлявся запит від 22.03.2022 № 161/16926/21/4341/2022 чи проходив ОСОБА_6 лікування від наркоманії (а.к.п.75).
Відповідно до відповіді КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради від 24.03.2022 № 1146/1-7, ОСОБА_6 тричі проходив стаціонарне лікування у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» (06.07.2021 - 13.07.2021; 12.08.2021 - 20.08.2021; 04.11.2021 - 09.11.2021) з діагнозом: «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів (амфетамінів). Синдром залежності». За бажанням пацієнта було збережено анонімність звернення. Результат ефективності лікування можливо оцінити після обстеження пацієнта. (а.к.п.76).
Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», за змістом норм, передбачених частиною 4 статті 307 та частиною 4 статті 309 КК, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Матеріалами провадження стверджується, що вирок місцевого суду ухвалений 26.10.2021, а ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні тричі: з 06.07.2021 до 13.07.2021, з 12.08.2021 до 20.08.2021 та з 04.11.2021 до 09.11.2021, тобто до та після закінчення судового слідства.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні від наркоманії декілька разів: перший раз ще до внесення відомостей до ЄРДР (з 06.07.2021 по 13.07.2021), а другий раз через два дні після внесення відомостей до ЄРДР (12.08.2021 по 20.08.2021), та повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, щиро розкаявся у вчиненому, йому встановлено діагноз: «психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів (амфетамінів). Синдром залежності» на думку апеляційного суду сукупність вказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_6 страждає на наркоманію, добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування, та ставив собі за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений кримінальний проступок.

Тому з урахуванням відповіді КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради від 24.03.2022 № 1146/1-7 та вищезазначених обставин кримінального провадження апеляційний суд вважає, що відповідно до положень ч.4 ст.309 КК України, ОСОБА_6 як особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України.

Таким чином, вирок місцевого суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку зі звільненням ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_6 скасувати.
На підставі ч.4 ст.309 КК України звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Речові докази: два поліетиленових пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, 2 поліетиленових пакети з наркотичною речовиною PVP, масою 0,1489 г та 0,1924 г, що передані на зберігання в камеру схову Луцького РУП ГУНП у Волинській області, знищити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 10 коп. судових витрат за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.08.2021, скасувати.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді