31.08.22№ 336/4234/22
Пр. № 1-кс/336/608/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001277 від 26.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 29 серпня 2022 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилучених під час обшуку речей.
В клопотанні зазначив, що 26 серпня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001277 внесено відомості за ч. 1 ст. 115 КК України за наслідками виявлення на території садиби за адресою: м. Запоріжжя, вул. Волоколамська, 91, трупу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ознаками самогубства.
Під час проведення огляду місця події, який тривав з 15 години 06 хвилин до 15 години 48 хвилин 26 серпня 2022 року у вказаному місці, виявлені та вилучені змиви з долонь рук трупу ОСОБА_4 ; мобільний телефон «Ксіомі» з сім-карткою мобільного оператора; системний комп`ютерний блок «Асус»; поводок з тканини.
Посилаючись в обгрунтування клопотання на те, що вказані предмети мають ознаки речового доказу в кримінальному провадженні, між тим вони є тимчасово вилученими, просить про накладення арешту на них.
Слідчий до суду не з`явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення клопотання у його відсутність через зайнятість на службі, а також про його задоволення.
Зазначені обставини в силу ст. 272 КПК України не є перешкодою для вирішення клопотання.
Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання на користь особи, яка його ініціювала, в частині накладення арешту на мобільний телефон «Ксіомі» з сім-карткою мобільного оператора, системний комп`ютерний блок «Асус», поводок з тканини, слідчий суддя враховує наявність правової підстави для арешту майна, а саме: можливість приховування, знищення, відчуження вказаних предметів.
Суддя враховує і ту обставину, що майно, про накладення арешту на яке просить слідчий, відповідає критеріям речових доказів і може використовуватися як доказ у кримінальному провадженні, оскільки за умови доведення факту навмисного позбавлення життя людини є речами, що містять в собі інформацію про злочинні дії.

Бере до уваги суддя і співрозмірність зазначеного заходу забезпечення завданням кримінального провадження, якими є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Означене майно є тимчасово вилученим в розумінні ст. ст. 167, 168 КПК України, вказане клопотання подане у встановлений частиною 5 ст. 171 КПК України строк, що підтверджує правомірність дій слідчого і з точки зору дотримання встановленої законом процедури.

Вирішуючи клопотання в частині вимог про накладення арешту на змиви з долонь рук трупу ОСОБА_4 , слідчий суддя не вбачає підстав для ухвалення рішення на користь вимог клопотання, враховуючи таке.

Виходячи із змісту процесуальних норм, що містяться в статті 170 КПК України, предметом арешту може бути майно, що належить певній особі.

Ознаки майна наведені в Цивільному кодексі України.

Зокрема, відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, а згідно із ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Змив з долонь трупу фізичної особи не міг бути виявленим під час огляду місця події, як на це посилається автор клопотання, оскільки він є матеріалом для здобуття доказів шляхом, зокрема, проведення криміналістичної експертизи, і був здобутий криміналістом на місці пригоди із застосуванням спеціальних знань.

Означених змивів як предметів матеріального світу не існувало до проведення огляду, в процесі якого отримані, тому заздалегідь не могли бути наповнені доказовим змістом; вони не є предметами, що охоплюються цивільним обігом, у зв`язку з чим суддя не може констатувати в цих речовинах ознак майна.

Між тим, як зазначено, об`єктом арешту, може бути лише майно особи.

Завданням арешту майна в силу ст. 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вирішуючи клопотання не на користь особи, яка з ним звернулась, в цій частині, слідчий суддя не тільки не вбачає ознак майна в речах, про арешт яких клопочеться слідчий, а й наявності наведених ризиків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Між тим очевидно, що згадані змиви мають ознаки речового доказу в кримінальному провадженні за ознаками навмисного вбивства як такі, що зберігають на собі сліди злочину, і відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, яка містить поняття речового доказу.

У зв`язку з викладеним слідчий суддя, не вбачаючи жодної з процесуальних передумов для накладення арешту, лише сукупність яких може зумовити задоволення цього клопотання, вважала б за доцільне порекомендувати слідчому визначити статус змивів як речових доказів в кримінальному провадженні і з метою їх збереження в інтересах ефективного розслідування визначити в силу ст. 100 КПК України належне місце для зберігання, яке (зберігання) гарантоване наявністю спеціально відведених для зберігання речових доказів місць.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучені 26 серпня 2022 року під час огляду місця події за адресою: м. Запоріжжя, вул. Волоколамська, 91, мобільний телефон «Ксіомі» з сім-карткою мобільного оператора; системний комп`ютерний блок «Асус»; поводок з тканини.
Решту вимог залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1