УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 348/2967/21
Провадження № 1-кп/348/211/22

16 травня 2022 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

представника потерпілого: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287, за обвинувальним актом від 29.12.2021, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, з вищою освітою, працюючого по тимчасових заробітках, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0000287 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно з обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Так, 19 квітня 2019 року приблизно о 21 год. 30 хв. у темну пору доби, по сухому асфальтованому покриттю проїзної частини автодороги Н-09 із сполученням «Мукачево-Львів», по вул. 16 Липня, що в смт. Делятин, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, що не розділені дорожньою розміткою, в межах своєї смуги руху в напрямку до м. Львів, рухався автомобіль марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 .

У цей же час в попутному напрямку попереду, у порушення вимог п. 7.7. Правил дорожнього руху України, по автомобільній дорозі державного значення рухався гужовий транспорт, не обладнаний світлоповертачами та ліхтарем червоного кольору, під керуванням ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

У подальшому на стадії зближення, в повздовжньому напрямку вказаних транспортних засобів, водій ОСОБА_6 проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху у вигляді гужового транспорту під керуванням ОСОБА_4 , який рухався попереду в попутному напрямку відносно руху автомобіля, не дотримався з ним безпечної дистанції, негайно не вжив заходів для своєчасного зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на вищевказаний гужовий транспорт, хоча мав технічну можливість цього уникнути при своєчасному прийнятті мір до реагування.

При цьому, водій ОСОБА_6 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

-п. 1.10 в частині визначення поняття «перешкода для руху» - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу;

-п. 2.3, в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

-п. 12.2. про те, що темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

-п. 12.3, який зобов`язує водія в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України трапилася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми поперекового відділу хребта у вигляді перелому поперечних відростків 4-5-го хребців та забійної рани м`яких тканин, закритий травматичний перелом лівої половини кісток тазу, що відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я.

Від обвинуваченого ОСОБА_6 поступило письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження.

Клопотання мотивує тим, що з часу вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, минуло вже понад три роки, що є підставою для закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, також не визнав цивільний позов. При цьому подане ним клопотання підтримав, просив звільнити його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечив відносно задоволення клопотання обвинуваченої про закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, оскільки для цого є всі передбачені законом підстави. Також просив вирішити питання про речові докази та судові витрати.

Представник потерпілого в підготовчому судовому засіданні зазначила, що сторона потерпілого вважає обвинуваченого ОСОБА_6 винуватим у вчиненні даного правопорушення, однак вирішення даного клопотання не залежить від думки потерпілого, тому не заперечує проти задоволення клопотання. Також зазначила, що потерпілий має до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру, які виражені в поданому цивільному позові.

Суд, розглянувши клопотання обвинуваченого, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз указаних норм дозволяє дійти висновку, що звільнення від кримінальної відповідальності у разі спливу строків давності є безумовним правом обвинуваченого, якщо відсутні обставини, визначені ч.ч. 2-5 ст. 49 КК України.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, за який передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, вчинено 19 квітня 2019 року.

Тобто на момент судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 закінчилися строки давності, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Також згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

В підготовчому судовому засіданні 16.05.2022 обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та надав на це свою згоду. Крім того судом було роз`яснено обвинуваченому наслідки такого закриття, а також те, що підстава, з якої обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності, не є реабілітуючою. При цьому обвинувачений ОСОБА_6 ствердно відповів, що розуміє наслідки такого звільнення.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, із врахуванням положень ст. 49 КК України, суд дійшов висновку, що перебіг давності не зупинявся та не переривався, обвинувачений ОСОБА_6 не ухилявся від досудового розслідування або суду та не вчинив нового злочину, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення досудового слідства у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які дані про вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, чи його ухиляння від досудового розслідування слідства чи суду (а.с. 4-5).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущенні, усі сумніви тлумачаться на користь особи, що притягується до кримінальної відповідальності, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Враховуючи вище наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те що кримінальне правопорушення, за вчинення якого обвинувачується ОСОБА_6 , є нетяжким злочином, за який передбачене найсуворіше покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років, та з моменту вчинення такого кримінального правопорушення минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України не зупинявся і не переривався, обвинувачений ОСОБА_6 не ухилявся від досудового розслідування та суду, не вчинив нового кримінального правопорушення, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

За вказаних обставин суд вважає, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287, за обвинувальним актом від 29.12.2021, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України необхідно закрити, та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обставин, які б виключали звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, судом не встановлено.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286, ст. 285 КПК України клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності розглядається негайно. При цьому суд враховує наявність передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності та згоду обвинуваченого на таке звільнення, якщо підстави для нього є нереабілітуючими.

Стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вище вказаним нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, в зв`язку із звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням необхідно залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Також відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України: інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/109/26-257ІТ/19 в сумі 942,06 грн.; інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» № СЕ-19/109-21/198-ІТ в сумі 1444,15; фототехнічної експертизи за експертною спеціальністю 6.1 «Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення» № СЕ-19/109-21/3774-ІТ в сумі 1372,96 грн.; інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму ДТП» № СЕ-19/109-21/13244-ІТ в сумі 1201,34 грн., а всього на загальну суму 4660,51 грн., оскільки проведення експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого ним кримінального правопорушення.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався, арешт на майно не накладався.

Питання речових доказів необхідно вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

На підставі ст.ст. 12, 44, 49 КК України, п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», керуючись ст.ст. 124, 129, 284, 285, 286, 288, 314, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження задовільнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287, за обвинувальним актом від 29.12.2021, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_4 , що він має право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 на користь держави витрати на залученні експертів для проведення експертиз в сумі 4660,51 грн.

Речовий доказ: автомобіль «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував обвинувачений ОСОБА_6 повернути обвинуваченому ОСОБА_6 .

Речовий доказ: гужовий віз, яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував потерпілий ОСОБА_7 повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Речовий доказ: СD-диск з відеозаписом, на якому міститься запису моменту зіткнення транспортних засобів зберігати при матеріалах кримінального провадження в Надвірнянській окружній прокуратурі Івано-Франківської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Копію ухвали після її оголошення вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1