печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6,

при секретарі судових засідань ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Державного бюро розслідування, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування, у кримінальному провадженні №0000144 від 13.03.2022 р.,-

ВСТАНОВИВ:

22.08.2022 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Державного бюро розслідування, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування, у кримінальному провадженні №0000144 від 13.03.2022 р.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 10.08.2022 було проведено обшук, за місцем проживання ОСОБА_1 , яке знаходиться за за адресою: АДРЕСА_1 . Так, під час обушку було вилучено мобільний телефон iPhone 13ProMax, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , MEID: НОМЕР_3 , золотистого кольору разом з сім-картою білого кольору з логотипом ПрАТ «Київстар» із номером: НОМЕР_4 , який (мобільний телефон) знаходиться у прозорому полімерному чохлі.

Адвокат вказує, під час вказаного обшуку було вилучено телефон, дозвіл на вилучення якого ухвалою слідчого судді не надавався та він не має відношення до вказаного кримінального провадження, а відтак вилучене майно підлягає поверненню його законному володільцю.

Адвокат подала заяву в якій вимоги скарги підтримує та просить здійснювати розгляд без фіксування технічними засобами.

Прокурор/слідчий в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленим. Разом з цим, слідчим було подано заперечення на скаргу в яких останній вказав, що 10.08.2022 в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України проведено невідкладний обшук за місцем проживання колишнього в.о. державного секретаря ОСОБА_9, яке знаходиться за за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено зазначений телефон.

Так, ухвалою слідчого судді Печесркього районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 17.08.2022 у справі 757/21078/22-к надано дозвіл на проведення обшуку та вилучення мобільного телефону. Відтак, вилучений мобільний телефон немає статусу тимчасово вилученого, оскільки дозвіл на його вилучення надано ухвалою слідчого судді.

Таким чином, слідчий просив відмовити в задоволенні скарги та розглядати без його участі.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність слідчого, при цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 26, 306 КПК України.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000144 від 13.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 368, ст. 368-5, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, в рамках якого виникла необхідність у проведенні обшуку за місцем проживання колишнього в.о. державного секретаря ОСОБА_9, яке знаходиться за за адресою: АДРЕСА_1 , інформація щодо яких в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстру Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутня, а згідно інформації наданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» цей об`єкт нерухомого майна належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , з метою виявлення та вилучення речей і документів, які мають відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

10.08.2022 в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України проведено невідкладний обшук за місцем проживання колишнього в.о. державного секретаря ОСОБА_9, яке знаходиться за за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку слідчим в квартирі виявлено та вилучено наступні предмети, а саме: мобільний телефон iPhone 13ProMax, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , MEID: НОМЕР_3 , золотистого кольору разом з сім-картою білого кольору з логотипом ПрАТ «Київстар» із номером: НОМЕР_4 , який (мобільний телефон) знаходиться у прозорому полімерному чохлі.

17.08.2022 ухвалою слідчого судді Печесркього районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 17.08.2022 у справі 757/21078/22-к було надано дозвіл проведення обшуку за місцем проживання колишнього в.о. державного секретаря ОСОБА_9, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , інформація щодо яких в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстру Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутня, а згідно інформації наданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» цей об`єкт нерухомого майна належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , з метою виявлення та вилучення речей і документів, які мають відношення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме: мобільний телефон iPhone 13ProMax, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , MEID: НОМЕР_3 , золотистого кольору разом з сім-картою білого кольору з логотипом ПрАТ «Київстар» із номером: НОМЕР_4 , який (мобільний телефон) знаходиться у прозорому полімерному чохлі.

На підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (<...>) [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Так, під час вивчення матеріалів скарги, слідчим суддею встановлено, що невідкладний обшук було легалізованого на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді від 17.08.2022 та надано дозвіл на вилучення мобільного телефону iPhone 13ProMax, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , MEID: НОМЕР_3 , золотистого кольору разом з сім-картою білого кольору з логотипом ПрАТ «Київстар» із номером: НОМЕР_4 , який (мобільний телефон) знаходиться у прозорому полімерному чохлі.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно, відповідно до протоколу обшуку, на поверненні якого наполягає адвокат, не підпадає під критерії, визначені ст. 169 КПК України, оскільки, слідчим надано ухвалу суду від 17.08.2022 з якої вбачається, що було надано дозвіл на вилучення мобільного телефону.

Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності особи, яка подала скаргу обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, яка подала скаргу та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Державного бюро розслідування, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування, у кримінальному провадженні №0000144 від 13.03.2022 р., - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6