Провадження № 1-кп/734/141/22 Справа № 734/146/22
В И Р О К
іменем України

21 липня 2022 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000013 від 14.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Борзнянського району Чернігівської області, українця, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України,-

встановив:
19.06.2020 ОСОБА_4 призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.06.2020 № 132 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу вищевказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта навчального взводу 8 навчальної батареї навчального зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 . В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30.12.2020 № 118-РС солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 призначено на посаду водія-номера обслуги взводу забезпечення навчального процесу батареї забезпечення навчального процесу дивізіону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем військової служби за контрактом, конституційним обов`язком якого є захист Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України, а також військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями. На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на солдата ОСОБА_4 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини. Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статуту), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Стаття 16 Статуту зобов`язує солдата ОСОБА_4 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У свою чергу, ст. ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV (зі змінами), визначають, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів. Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст. ст. 4, 11, 16, 127-128 Статуту, солдат ОСОБА_4 зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань. Також ОСОБА_4 , окрім іншого, зобов`язаний зразково виконувати свої службові обов`язки, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки, точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 1126-VII, з 17.03.2014 в країні почав діяти особливий період.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.06.2021 № 131 солдат ОСОБА_4 вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) терміном з 22.06.2021 до особливого розпорядження, з метою виконання бойових (навчально-бойових) завдань у польових умовах, участі в заходах з підготовки ОКП підрозділів охорони та забезпечення до дій у складі УВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.06.2020 № 132 військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків прикомандированого особового складу військової частини НОМЕР_2 , включено до складу зведеної роти та поставлено на всі види забезпечення.

22.06.2021 військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 направлений до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) для проведення медичного обстеження та лікування.

В період з 24.06.2021 по 30.06.2021 солдат ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 . 30.06.2021 солдат ОСОБА_4 завершив стаціонарне лікування у військовій частині НОМЕР_3 та відповідно до повідомлення від 30.06.2021 вих. №1332 направлений до військової частини НОМЕР_1 з встановленим строком прибуття 01.07.2021.

01.07.2021 військовослужбовець військової служби за контрактом солдат ОСОБА_4 до розташування військової частини НОМЕР_2 не прибув, про причини не прибуття командирів не повідомив. До розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , в подальшому не повернувся.

Таким чином, військовослужбовець військової служби за контрактом солдат ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , знаючи порядок проходження медичного обстеження та лікування в Збройних Силах України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України 01.07.2021 о 08.00 год. не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , та не повернувся в розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокуються за адресою: АДРЕСА_2 . Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, до лікувальних закладів, органів місцевого самоврядування, військового управління з приводу подальшого проходження військової служби не звертався.

В подальшому, 18.01.2022 військовослужбовець військової служби за контрактом солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 ) та заявив про себе, тим самими припинивши вчиняти кримінальне правопорушення. Отже, ОСОБА_5 був незаконно відсутній на місці служби у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) з 01.07.2021 по 18.01.2022.

У судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, та зазначив, що у скоєному щиро розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким із учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є тяжким, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, його вік, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зміст досудової доповіді, згідно з якою виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб), наявність обставин, які пом`якшують покарання за відсутності обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати і речові докази відсутні.
Запобіжний захід не застосовувався, підстави для його обрання до набрання вироком законної сили відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1