Справа № 203/4109/21
Провадження № 1-кп/0203/517/2022
В И Р О К
іменем України

25 жовтня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 17.09.2021 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-15.03.2002 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська зач. 2 ст. 186, ст.69 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;
-05.05.2004 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 186, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
-11.08.2009 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік;
-06.11.2009 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309,ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;
-27.08.2012 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;
-05.11.2014 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст. 395 КК Українидо арешту строком на 1 місяць;
-06.10.2015 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавленням волі строком на 2 роки. Звільнений 21.03.2017 умовно-достроково на строк 5 місяців 24 дні,
-02.12.2021 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням на один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 17.09.2021 о 17 год. 00 хв., знаходячись навпроти будинку №15 по вул. Привокзальній м. Дніпро, побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_5 , який спав на бордюрі. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить потерпілому ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 спить, підійшов до нього та непомітно для потерпілого перевірив вміст кишень одягу, одягненого на останньому, в результаті чого виявив в лівій кишені штанів мобільний телефон Samsung Galaxy 5 A SM-A520F, який він визначив об`єктом свого злочинного посягання.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, в той же самий день, тобто 17.09.2021 о 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись навпроти будинку №15 по вулиці Привокзальній м. Дніпро, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 спить, рукою витяг з лівої кишені штанів мобільний телефон Samsung Galaxy 5 A SM-A520F вартістю 2066,67 гривень, який поклав до себе у кишеню, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. Однак, при спробі покинути місце вчинення злочину з викраденим майном ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції, тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі та суду пояснив, що дійсно вчинив злочин за обставин, зазначених в обвинувальному акті. У вчиненому кається, просив суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті і в матеріалах кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпілий, який надав до суду заяву, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення доведена в повному обсязі та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.
Призначаючи покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, вчинив кримінальне правопорушення проти власності, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, під наглядом лікаря психіатра не перебуває, вину визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, свою поведінку засуджує, перебував під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з 20.01.1990 року з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності», знятий з обліку з 16.04.2018 року по відсутності даних.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючі дані обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому найбільш суворий вид покарання, передбачений ч.2 ст.185 КК України, - позбавлення волі строком, наближеним до мінімальної межі встановленої санкцією цієї статті.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду; відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину; відшкодування матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна; щире каяття ОСОБА_4 , його готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що значно знижує його суспільну небезпеку; позицію сторони обвинувачення, яка просить застосувати до обвинуваченого положення ст.75 КК України, суд вважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення обов`язкового контролю за подальшою його поведінкою, та з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України. Таке покарання буде відповідати принципу справедливості покарання і його меті - виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

При цьому суд зауважує, що щире каяття обвинуваченого прослідковувалось під час всього судового розгляду і дуже чітко було виражене в останньому слові, під час якого обвинувачений висловив своє ставлення до обвинувачення, повністю визнав свою вину, дав критичну оцінку своїм діям, усвідомлюючи тяжкість скоєного, що дає підстави вважати, що він від вчиненого злочину несе душевний тягар, що відповідало його емоційному стану.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив даний злочин до ухвалення вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року, а тому суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання ОСОБА_4 за правилами ч.4 ст. 70 КК України.

При цьому суд враховує, що Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 23.09.2019 року №51-2631кмо19 зазначалось, що якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку статті 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно частини 4 статті 70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами статті 75 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Згідно до ч.2 ст.124 КПК України з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави витрати на залучення експерта, які відповідно до акту № СЕ-19/10-29688 ТВ від 23.09.2021 року складають 1372 гривні 96 копійок.
Питання речових доказів вирішується у відповідності до ст.100 КПК України.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення більш суворим покаранням за даним вироком менш суворого покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувався.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок.
Речовий доказ: мобільний телефон Samsung Galaxy 5 A SM-A520F, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , - залишити за належністю.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його оголошення негайно вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1