Провадження № 1-кс/761/5890/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року місто Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 , про арешт тимчасово вилученого майна за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000152, відомості про яке внесені до ЄРДР 19.08.2020,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 , про арешт тимчасово вилученого майна за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадження №0000152, відомості про яке внесені до ЄРДР 19.08.2020.

В обґрунтування клопотання, прокурор вказує, що СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000152 від 19.08.2020 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.191 КК України, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що впродовж 2020 року посадові особи ряду суб`єктів господарської діяльності за попередньою змовою між собою домовились про спільне вчинення ряду корисливих злочинів, а саме привласнення бюджетних коштів у великих розмірах шляхом завищення вартості робіт в ході виконання умов договорів щодо капітальних ремонтів (модернізації) модульних індивідуальних теплових пунктів житлових будинків у Шевченківському районі м. Києва укладених з Управлінням містобудування, архітектури та землекористування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації.

Так, ОСОБА_5 , будучи директором підприємства з виготовлення модульних блоків ІТП системи опалення «Кітотерм» (код за ), достеменно розуміючи їх середньо ринкову вартість, розробила злочинний план на привласнення коштів місцевих бюджетів через використання підконтрольних суб`єктів підприємницької діяльності для завищення ціни кінцевого продукту, у невстановлені досудовим розслідуванням точні час та місці, вирішила залучити до злочинної схеми директора ТОВ «Теплореконструкція» (код за ) ОСОБА_6 та директора ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство Дніпросталь» ( код за ) (далі ТОВ «ВКП Дніпросталь» (код за ) ОСОБА_9 .

Відповідно до розробленої схеми, ТОВ «Кітотерм» має займатися виготовленням модульних блоків ІТП системи опалення, реалізовувати їх по середньо ринковій вартості ТОВ «ВКП Дніпросталь», які в подальшому за завищеними цінами постачали модулі ТОВ «Теплореконструкція» як учаснику публічних закупівель, для виконання злочинного плану з вчинення корисливих злочинів направлених на привласнення бюджетних коштів в рамках виконання умов договорів укладених з Управлінням містобудування, архітектури та землекористування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо капітальних ремонтів (модернізації) модульних індивідуальних теплових пунктів житлових будинків у Шевченківському районі м. Києва. Окрім цього, ТОВ «Кітотерм», будучи реальним суб`єктом господарської діяльності відповідно до попередньої домовленості мало здійснювати роботи по монтажу МІТП (модульного індивідуального електричного теплового пункту) укладаючи при цьому відповідні договори підряду з ТОВ «Теплореконструкція»(код за ).

Відповідно до попередньої домовленості між учасниками групи сума коштів, яка склала вартість обладнання, що не відповідала середньо ринковій вартості обладнання у регіоні була сумою бюджетних коштів, яка мала бути привласнена між учасниками групи.

09.06.2022 року у кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 КК України.

09.06.2022 року у кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 КК України.

09.06.2022 року у кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366 КК України.

09.06.2022 року у кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366 КК України.

09 червня 2022 року на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2022 року (справа №761/8458/22) проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 в ході проведення якого виявлено та вилучено наступні речі:

-комп`ютер марки acer nНОМЕР_1 ;

-телефон марки teal me imei: НОМЕР_2 , imei: НОМЕР_3 .

Постановою слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 від 09 червня 2022 року у кримінальному провадженні за №0000152 від 19.08.2020 вилучені речі визнано речовим доказом.

Як на мету накладення арешту, прокурор посилається на необхідність збереження речових доказів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 підтримала клопотання, просила накласти арешт на вилучене під час обшуку майно у ОСОБА_5 , оскільки воно визнано речовим доказом, має доказове значення в даному кримінальному провадженні, а також вказала, що можливо на вилучених в ході обшуку речах, а саме комп`ютер марки acer nНОМЕР_1 та телефон марки teal me imei: НОМЕР_2 , imei: НОМЕР_3 міститься інформація, яка може мати значення для доведення фактів вчинення кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні, а отримати доступ до вказаної техніки під час проведення обшуку було неможливо оскільки містився персональний рівень захисту - пароль. Також прокурор долучила рапорт оперуповноваженого ДСР НП України ОСОБА_11 та постанову слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 від 10.06.2022 року про призначення комп`ютерно-технічної експертизи.

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання оскільки прокурором не доведено, що вилучені технічні засоби містять докази у кримінальному провадженні. Під час проведення обшуку слідчим вилучена техніка оглянута не була, власник майна щодо такого огляду не заперечувала, також такі відомості не містяться і в протоколі обшуку, у зв`язку із чим вилучення техніки було незаконним. Зазначив, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 є необгрунтованим. Також вказав, що відсутній протокол огляду вилучених речей та немає інформації щодо відмови ОСОБА_5 у наданні інформації для доступу до вказаних технічних засобів, рапорт наданий прокурором не є доказом у розумінні ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали надані в його обґрунтування, документи долучені учасниками, вважає що клопотання задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, за №0000152 від 19.08.2020 року

Відповідно до протоколу обшуку 09.06.22 року слідчий відділення з розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_12 на підставі ухвали слідчого судді від 16.05.2022 року провів обшук житла ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 .

У відповідності до ухвали від 16.05.2022 про дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , слідчим суддею надавався дозвіл з метою відшукання документів.

Згідно протоколу, такі документи не були віднайдені за місцем проведення обшуку, проте вилучено комп`ютер марки acer nНОМЕР_1 ; телефон марки teal me imei: НОМЕР_2 , imei: НОМЕР_3 .

Слідчий суддя вважає прийнятними доводи наведені представником власника майна, що у протоколі обшуку відсутні відомості, щодо вжиття слідчим заходів, визначених ст. 236 ч.6 КПК,як і відомості щодо перешкоджання ОСОБА_5 доступу до технічних засобів.

Згідно приписів ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

На вимогу володільця особа, яка здійснює тимчасове вилучення комп`ютерних систем або їх частин, залишає йому копії інформації з таких комп`ютерних систем або їх частин (за наявності технічної можливості здійснення копіювання) з використанням матеріальних носіїв володільця комп`ютерних систем або їх частин. Копії інформації з комп`ютерних систем або їх частин, які вилучаються, виготовляються з використанням технічних засобів, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів володільця із залученням спеціаліста.

Приписами ст. 234 КПК України встановлено, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. У разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості про: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; підстави для обшуку; житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку; особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням; обґрунтування того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, а доступ до осіб, яких планується відшукати, - за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом. Зазначена вимога не поширюється на випадки проведення обшуку з метою відшукання знаряддя кримінального правопорушення, предметів і документів, вилучених з обігу.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Водночас, однією із засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, вирішуючи питання щодо обмеження права власності особи під час кримінального провадження, суду слід керуватись нормами Кримінального процесуального законодавства України, які безпосередньо регулюють питання можливого обмеження права власності.

Згідно пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, розпоряджатися чи користуватися ним.

Так, частина 1 статті 170 КПК України зазначає. що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт з метою збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Згідно ст. 170 ч. 10 КПК україни арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Статтею 26 КПК України закріплено принцип диспозитивності, який полягає у тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Прокурор під час судового розгляду заявляє, що метою арешту майна є збереження речових доказів.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання існування підстав до задоволення чи відмови у задоволенні заявленого клопотання, слідчий суддя приймає до уваги насамперед те, що обов`язок доведення існування тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним КПК України покладає на слідчого/прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 09 червня 2022 року постановою слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 в рамках даного кримінального провадження вилучені ході проведення обшуку у ОСОБА_5 речі визнано речовими доказами.

Проте прокурором у суді не доведено, що інформація, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту, враховуючи встановлені під час розгляду клопотання обставини.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Згідно вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Перелічені обставини також мають міститися й у клопотанні слідчого або прокурора, який звертається з проханням арештувати майно. Крім того, предмет клопотання про арешт майна повинен враховувати положення ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, за яким, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону та навести достатні підстави для обмеження такого права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

В той же час слідчий суддя звертає увагу прокурора на вимоги ч. 3 ст. 169 КПК України, а саме: слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись вимогами ст. ст. 26,131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 , про арешт тимчасово вилученого майна за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000152, відомості про яке внесені до ЄРДР 19.08.2020 - залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1