Центральний районний суд м. Миколаєва
справа № 490/2893/22
провадження № 1-кс/490/1920/22
УХВАЛА

29 липня 2022 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянин України, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утримані двох неповнолітніх дітей, інваліда 3-ої групи, військовослужбовця, призваного за мобілізацією, проходить військову службу на посаді водія-механіка евакуаційного відділення евакуаційного взводу евакуаційної роти евакуаційного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування поданого клопотання слідчий вказав, що слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000177 від 26 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.03.2022 року громадянина ОСОБА_5 , призваного за мобілізацією згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року Про загальну мобілізацію, ІНФОРМАЦІЯ_2 було відправлено до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень ч. 4 п. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 02.03.2022 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, неухильно виконувати вимоги військових статутів, в разі виявлення правопорушення військовослужбовцем, які містять ознаки кримінального правопорушення, про вказаний факт негайно повідомити командира та утримувати інших військовослужбовців від вчинення кримінальних правопорушень та інше.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до ст. 68 Конституції України солдат ОСОБА_5 , зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, 26.07.2022 року близько 14 год. 15 хв, у світлий час доби, без опадів, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порушення п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України) керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та рухався по сухій, асфальтованій проїжджій частині автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», в районі 221-го кілометру, яка має чотири смуги, призначені для руху в двох напрямках (по дві в кожному напрямку), на яких транспортні потоки протилежних напрямків розділені розділовим газоном, в напрямку від м. Миколаєва до м. Нова Одеса.

У салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні перебував пасажир ОСОБА_7 , на задньому сидінні пасажир ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Водій ОСОБА_5 в районі 221го кілометра автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 11.4, та вимоги дорожнього знаку 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку» ПДР України, а саме: будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не об`їхав перешкоду з правого боку, при наявності двох смуг для руху в одному напрямку, на дорозі з двостороннім рухом, виїхав та продовжив рух по смузі призначеній для руху транспорту в зустрічному напрямку, в результаті чого здійснив виїзд на ліве (відносно напрямку його руху) узбіччя та здійснив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді дерева.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_7 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 11.4, та вимоги дорожніх знаків 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку» та 5.27.2 «Зміна напрямку руху на дорозі з розділювальною смугою» ПДР України.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 підозрюється в тому, що будучи військовослужбовцем за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія-механіка евакуаційного відділення евакуаційного взводу евакуаційної роти евакуаційного батальйону військової частини НОМЕР_1 , 26.07.2022 року близько 14 год. 15 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в районі 221го кілометра автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 11.4, та вимоги дорожніх знаків 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку» та 5.27.2 «Зміна напрямку руху на дорозі з розділювальною смугою» ПДР України, а саме: будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не об`їхав перешкоду з правого боку, при наявності двох смуг для руху в одному напрямку, на дорозі з двостороннім рухом, виїхав та продовжив рух по смузі призначеній для руху транспорту в зустрічному напрямку, в результаті чого здійснив виїзд на ліве (відносно напрямку його руху) узбіччя та здійснив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді дерева, внаслідок чого пасажир ОСОБА_7 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

В обґрунтування наявних ризиків сторона обвинувачення в поданому клопотанні зазначає, що аналіз матеріалів кримінального провадження, особи підозрюваного, вказує на те, що зазначений підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На думку органу досудового розслідування, з метою досягнення дієвості цього провадження, виникла необхідність в застосуванні до підозрюваної запобіжного заходу, який, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, а саме у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав в повному обсязі, та просив його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував обґрунтованість підозри, зазначив, що в той день він перебував в стані алкогольного сп`яніння і не збирався ні куди їхати, однак до нього звернувся приятель та попросив його відвезти. Він не міг відмовити і погодився поїхати з приятелем. Шкодує про вчинені ним дії і просив застосувати до нього інший більш м`який запобіжний захід, оскільки він є військовослужбовцем і без нього у військовій частині не зможуть обійтись.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечував та вказав, що будь який запобіжний захід більш м`який ніж тримання під вартою зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження додані до клопотання приходить до наступних висновків.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема наданих з: - протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.06.2022 року та схемою до нього в якому зафіксовано слідову інформацію, що підтверджує факт зіткнення даного транспортного засобу зі стовбуром дерева, передньою правою пасажирською частиною де знаходився ОСОБА_7 та отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди; - протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , який вказує на механізм та обставини ДТП; - протоколу впізнання за фотознімками від 27.06.2022 року, за участі свідка ОСОБА_9 , який впізнає ОСОБА_5 як водія автомобіля «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_2 ; - протоколу додаткового огляду місця події від 27.06.2022року; - та інших матеріалів в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню №0000177 від 26.07.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України.

У своєму клопотанні слідчий зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні; продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На їх наявність вказує те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, будучі військовослужбовцем діяв в супереч Статуту та відповідного законодавства, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

У той же час, таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою, а саме:

- особисте зобов`язання, оскільки, ОСОБА_5 будучі військовослужбовцем діяв в супереч Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про Збройні Сили України», вчинив злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тому він не може заслуговувати на довіру суду.;

- особиста порука, оскільки, відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.;

- домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 , знаходячись за місцем мешкання отримає можливість вільного використання засобів зв`язку (мобільний телефон, інтернет, тощо), які зможе використати для впливу на свідків у кримінальному провадженні.;

- застава, в розмірах передбачених ст. 182 КПК України, оскільки враховуючи соціальну небезпеку вчинених дій, та особу підозрюваного даний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до даного підозрюваного є забезпечення виконання таким підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання доведеним в ході судового розгляду ризикам.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що є підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та з урахуванням підстав та обставин, а також наслідків вчинення вказаного злочину на підставі ст. ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави.

На підставі вище викладеного та керуючись ч.2 ст.376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжного захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 вересня 2022 року включно.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1