Справа № 133/143/20
Провадження №11-сс/801/633/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: Кучерук І.М.
Доповідач: Медяний В. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Медяного В.М.,

суддів: Бурденюка С.І., Мішеніної С.В.,

при секретарі судового засідання Сенчик В.М.

за участі учасників провадження:

прокурора Федонюка В.О.

та заявника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 вересня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову слідчого ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Стецюк Н.В. від 26.01.2020 про закриття кримінального провадження № 0001025 від 26.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Згідно матеріалів судового провадження вбачається, що 27.06.2022 до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області від 26.01.2020 про закриття кримінального провадження №0001025 від 26.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

В скарзі ОСОБА_1 зазначив, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, постановленою з порушенням вимог кримінального та процесуального законодавства, його навмисно не визнано потерпілим, висновки слідчого не обґрунтовані та нелогічні. Слідчий не довів, що в даному кримінальному провадженні ним було проведено досудове розслідування повно, об`єктивно та всебічно. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності, однак цього зроблено не було. Зокрема постанова мотивована тим, що свідок ОСОБА_2 15.07.2019 помилково надав покази, що було усунуто під час його ж допиту вже 15.08.2019, що всі покази надані під час проведення досудового розслідування відповідають дійсності та є правдивими, а його заява про злочин свідка є надуманою та свідчить про бажання суперечне суспільним інтересам (згідно пояснення ОСОБА_2 ). Такий висновок є не обґрунтованим, не мотивованим, не доведеним та незаконним. Так, такий документ як «пояснення», відібране у ОСОБА_2 не є процесуальною формою збирання доказів та джерелом їх, а тому результати таких пояснень не можуть лягти в основу прийняття оскаржуваної постанови. Більше того, такі пояснення не відповідають дійсності в частині того, що «всі покази надані під час проведення досудового розслідування відповідають дійсності…», оскільки як вказано в самій постанові, покази від 15.07.2019 свідка не відповідають дійсності.

По-друге, слідчим встановлено про помилковість наданих показів 15.07.19. В той же час, такий висновок не підтверджений доказами саме про те, що було вчинено помилку. Адже, помилка - це ненавмисне, забудькувате відхилення від правильних дій, вчинків, думок; різниця між очікуваною або виміряної і реальною величиною. Не з`ясовано слідчим, чи свідок забув про вірні юридичні факти і надав покази неправдиві, знаючи про те, що забув, чи свідок не перевіряв вірність наданих показань перед їх підписанням з дійсністю (не читав протокол допиту). Більше того, кримінальний закон не виключає кримінальну відповідальність через таке помилкове надання показів, яке є протиправним за законом і саме з цією метою й встановлено було кримінальну відповідальність за такі діяння. В постанові не зазначено ні причини «помилки» свідка, ні моменту такої помилки, ні в чому вона конкретно виразилась. Не з`ясовано орієнтацію свідка в просторі та часі.

Згідно закону, завідомо неправдиве показання полягає в завідомо неправдивому наданні показів - таких, що не відповідають дійсності. Злочин закінчений з моменту надходження таких показів. Не з`ясовано слідчим, чи відомо було свідку про неправдивість таких наданих показів, та не співставлено в сукупності з повідомленим ним твердженням: «всі покази надані під час проведення досудового розслідування відповідають дійсності...». Розбіжності ці не усунуті, зокрема не проведено одночасного допиту його та свідка-фігуранта, свідка ОСОБА_3 для усунення розбіжностей в наданих показах, як єдиного законного процесуального способу усунення (з`ясування) причин розбіжностей (можливо на свідка тиснули при допиті тощо). Реєстр судових рішень містить однозначну практику кваліфікації таких діянь.

По-третє, слідчим не з`ясовано, чи усвідомлював 15.07.2019 свідок суспільно небезпечний характер своєї дії або бездіяльності, чи передбачав суспільно небезпечні наслідки і чи бажав їх або свідомо припускав настання цих наслідків коли розписувався за надані неправдиві покази. Не з`ясовано характерні ознаки повідомленого ним умислу злочину - інтелектуальну та вольову.

Також, слідчий, на думку скаржника, зобов`язаний був заявити собі самовідвід, оскільки обставина того, що він є (був) слідчим кримінального провадження, у якому свідок ОСОБА_4 надав неправдиві показання, викликає явно обґрунтований сумнів в її неупередженості, наслідком чого і є вказана незаконна постанова.

Ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 вересня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Прийняте рішення слідчим суддею мотивоване тим, що у постанові від 26.01.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001025 від 26.12.2019 вказано, що 26.12.2019 до чергової частини Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшла ухвала Козятинського міськрайонного суду у справі №133/3337/19 про те, що ОСОБА_2 , житель м. Козятин, будучи допитаним 15.07.2019 у кримінальному провадженні №0000576 в якості свідка, надав неправдиві відомості про обставини події за участю ОСОБА_1 .

Під час досудового розслідування слідчим допитано свідка ОСОБА_1 , який повідомив, що свідок ОСОБА_2 дав неправдиві покази щодо напрямку руху пішохода (потерпілого ОСОБА_5 ) до його зіткнення, а також свідка ОСОБА_6 , який повідомив, що здійснював виїзд на місце дорожньо-транспортної пригоди та під час досудового розслідування 15.07.2019 було допитано свідка ОСОБА_2 , який помилково вказав, що пішохід переходив дорогу зліва на право по ходу руху автомобіля і в подальшому під час додаткового допиту уточнив, що вказав невірний напрямок руху пішохода.

ОСОБА_2 надав пояснення слідчому про те, що 15.07.2019 близько 08 години він був свідком дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце в районі пішохідного переходу, що напроти магазину «Асорті», по вул. Грушевського в м. Козятин за участю чоловіка на ім`я ОСОБА_7 , який їхав на автомобілі ВАЗ 2104 білого кольору з наклейками реклами. Так, 15.07.2019 він був допитаний слідчим ОСОБА_6 в якості свідка за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди. Окрім цього він також був за даним фактом додатково допитаний в якості свідка 15.08.2019 та цього ж дня проведено слідчий експеримент на місці події. Під час допитів його в якості свідка, слідчим ОСОБА_6 йому було роз`яснено зміст статтей 384 - «Завідомо неправдиві покази свідка...» та 385 КК України - «Відмова свідка від давання показів...» та попереджено про кримінальну відповідальність за даними статтями. Під час допитів він чітко усвідомлював відповідальність щодо неправдивої дачі показів за фактом ДТП і тому всі покази, надані під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження, відповідають дійсності та є правдивими.

Ухвалюючи постанову про закриття кримінального провадження, слідчий виходила з того, що ОСОБА_2 під час допиту в якості свідка 15.07.2019 помилково надав покази, що було усунуто під час його ж допиту в якості свідка 15.08.2019 та підтверджено під час проведення слідчого експерименту, а тому в його діях відсутній склад злочину передбаченого ст.384 КК України.

Зміст оскаржуваної постанови вказує на те, що під час досудового розслідування кримінального провадження проведено необхідні слідчі дії та здобуто достатньо доказів, які стали підставою для прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження. Даючи оцінку рішенню про закриття кримінального провадження, яке є предметом даного розгляду, слідчим суддею встановлено, що слідчий в межах своєї компетенції вжив всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та дійшов правильних висновків про закриття кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Вимоги апеляційної скарги особи, що її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.09.2022 та постанову слідчого від 26.01.2020 про закриття кримінального провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала слідчого судді необґрунтована та незаконна, оскільки слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а доводи скарги залишилися слідчим суддею не спростовані та не перевірені. Крім того, 19.09.2022 заявник додатково подав до апеляційного суду письмові доводи в обґрунтування апеляції.

Позиції учасників судового провадження

Заявник ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу з підстав викладених в ній і в письмовихдоводах в обґрунтування апеляції, та просив задовольнити його апеляційну скаргу в повному об`ємі.

Прокурор Федонюк В.О. заперечував щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи заявника та прокурора, перевіривши матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та подані до неї доводи в обґрунтування апеляції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга заявника не підлягає до задоволення.

Статтею 283 КПК України визначені форми закінчення досудового розслідування: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи з обвинувальним актом, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи наявні, передбачені ст. 284 КПК України, підстави для його закриття.

В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності та при умові, що жодній особі не повідомлялося про підозру.

Як вбачається з системного аналізу наданих матеріалів кримінального провадження № 0001025, відомості до ЄРДР були внесені 26.12.2019 на підставі ухвали слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.12.2019, якою задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов`язано слідчого внести відомості за заявою ОСОБА_1 щодо завідомо неправдивих показів свідка ОСОБА_2 , який був допитаний 15.07.2019 у кримінальному провадженні №0000576 від 15.07.2019 щодо ОСОБА_1 . Із витягу з ЄРДР видно, що підозра по справі нікому не оголошувалась.

При розгляді скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження слідчий суддя дійшов обґрунтованої думки, що висновки, встановлені в постанові про закриття кримінального провадження, відповідають фактично встановленим обставинам і їм дана правильна оцінка. Під час здійснення досудового розслідування не встановлено складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України в діях ОСОБА_2 .

Так, колегія суддів вважає, що під час досудового розслідування проведений слідчим комплекс дій є достатнім у даному провадженні для висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Зокрема, слідчим 02.01.2020 відібрано письмові пояснення у ОСОБА_2 , 14.01.2020 було допитано свідка ОСОБА_1 та 15.01.2020 слідчим долучено до матеріалів кримінального провадження належним чином завірені копії протоколів допиту свідка ОСОБА_2 від 15.07.2019, 15.08.2019 та протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_2 від 15.08.2019 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР від 15.07.2019 за № 0000576 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

З витребуваних протоколів допиту свідка ОСОБА_9 вбачається, що останнього було допитано двічі. Так, під час допиту 15.08.2019 було усунуто помилковість наданих свідком показів 15.07.2019. Крім того, надані 15.08.2019 покази свідка ОСОБА_9 узгоджуються із протоколом слідчого експерименту від 15.08.29019 за участі даного свідка.

За змістом ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

З аналізу змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчим дотримано вимоги кримінального процесуального закону, допитано в якості свідка ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , відібрано пояснення в ОСОБА_2 , витребувано та долучено ряд документів з кримінального провадження № 0000576 від 15.07.2019, які мають значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001025 від 26.12.2019 та відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінено кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Таким чином, слідчий суддя постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова слідчого є законною та обґрунтованою, винесеною з врахуванням вимог ст. 284 КПК України та після дослідження усіх доказів та обставин справи, відмовив у задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги та скарги на постанову про закриття кримінального провадження з приводу дачі свідком ОСОБА_9 завідомо неправдивих показів, які містяться в протоколі допиту свідка належними доказами не підтверджені. За таких обставин, посилання на те, що досудове розслідування по справі проведено не повно є необґрунтованим. Слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності та на власний розсуд визначає об`єм дій, спрямованих на перевірку наведених заявником обставин, достатніх та необхідних, на переконання слідчого для прийняття мотивованого рішення. Вказане свідчить лише про незгоду апелянта з прийнятим по суті рішенням слідчого та слідчого судді у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні доводи ОСОБА_1 про неповноту досудового розслідування не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки вони ґрунтуються цілком на його суб`єктивних оціночних судженнях та незгоді з оцінкою доказів, проведеною слідчим та слідчим суддею, у зв`язку з чим, підстави для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляційної скарги заявника відсутні.

Окрім того, доводи ОСОБА_1 про упередженість слідчого та слідчого судді є надуманими та не підтвердженими відповідними доказами, які об`єктивно свідчили б про упередженість слідчого чи слідчого судді. Так, ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 18.08.2022 залишено заяву ОСОБА_1 про відвід слідчому судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області без задоволення у зв`язку з тим, що не встановлено жодної обставини, яка б викликала розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів у неупередженості слідчого судді.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 вересня 2022 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Медяний С.І. Бурденюк С.В. Мішеніна