В И Р О К
іменем України
Справа № 126/1698/21

Провадження № 1-кп/126/136/2022

"05" жовтня 2022 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4
захисника обвинуваченої, адоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження №0000228 від 01.07.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Танське Уманського району Черкаської області та жительки АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, незаміжньої, раніше судимої:

- вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 24.10.2018 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн;

- вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 29.07.2019 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 13.07.2021 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2021 року близько 17 год. в с. Флорино Гайсинського району Вінницької області, ОСОБА_4 перебувала в домоволодінні, яке розташоване по АДРЕСА_2 , та яке належить ОСОБА_6 , де допомагала останній по господарству. При цьому, ОСОБА_4 , з дозволу ОСОБА_6 пішла до приміщення літньої кухні вказаного домоволодіння, щоб там прибрати. Перебуваючи в приміщенні літньої кухні, та прибираючи ліжко, ОСОБА_4 знайшла під матрацом ліжка грошові кошти ОСОБА_6 , які вона вирішила викрасти. Тоді, ОСОБА_4 , впевнившись, що за її діями ніхто не стежить, умисно, таємно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення викрала, з поліетиленового пакета, частину грошових коштів в сумі 7200 грн. купюрами номіналом по 200 та 500 грн., які заховала до своїх штанів та носків, а іншу частину в сумі 600 грн. поставила назад під матрац. В подальшому, ОСОБА_4 покинула місце вчинення злочину, а викраденими коштами розпорядилася на власний розсуд, а саме: частину коштів витратила на продукти харчування в продуктовому магазині, який знаходиться у с. Флорино Гайсинського району Вінницької області, частину коштів в сумі 300 грн. дала ОСОБА_7 , якому не повідомила, що вони викрадені, частину коштів в сумі 700 грн. дала ОСОБА_8 , за кошти в сумі 1000 грн. придбала в м. Бершадь Гайсинського району Вінницької області в торговому центрі «Модерн» мобільний телефон «Lenovo А 2010», а також сім- карту оператора ПрАТ «Київстар» за 100 грн. та сім-карту оператора ТОВ «Лайфселл» за 70 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяла потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 7200 грн.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, визнала повністю та надала покази, якими підтвердила обставини скоєння кримінального правопорушення. Крім того, просила не досліджувати докази та не допитувати свідків у зв`язку з визнанням вини.

Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченою не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченій роз`яснено.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, доведена у повному обсязі та суд кваліфікує її дії за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

При призначанні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, раніше неодноразово судима, неодружена, непрацююча.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Ухвалюючи даний вирок, судом враховано ОСОБА_4 негативно характеризується за колишнім місцем проживання, не перебуває на обліку в лікаря - психіатра та лікаря нарколога.

При визначенні міри покарання обвинуваченому суд, з врахуванням його особи, вважає за вірне обрати ОСОБА_4 міру покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, оскільки вважає, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та даних про особу винної, її перевиховання та виправлення, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки вона будучи раніше неодноразово судимою, відповідних для себе висновків не зробила, на шлях виправлення не стала та маючи не зняту і не погашену, в установленому законом порядку судимість, вчинила новий злочин.
Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_4 , на час розгляду справи, відбуває покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 13.07.2021 року, яким остання була засуджена за ч.2 ст. 185 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі, злочин який їй інкримінуються на даний час вчинено до постановлення попереднього вироку, тому остаточне покарання за даним вироком слід призначити за правилами ч.4 ст. 70 КК України і призначити покарання за сукупністю злочинів, частково приєднавши до покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, які пом`якшують покарання, відсутності обставини, яка обтяжує покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції частини статті КК України, яка передбачає покарання за даний злочин, застосовуючи положення ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду у вигляді позбавлення волі, як достатнє для виправлення засудженого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Потерпілою ОСОБА_6 подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Позивач ОСОБА_6 , просить стягнути з ОСОБА_4 7200 гривень шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

В судове засідання ОСОБА_6 не з`явилася, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність, поданий нею цивільний позов підтримала в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні у вирішенні питання цивільного позову поклався на розсуд суду.
ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала та зобов`язується відшкодувати завдані збитки.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов цивільного позивача у кримінальному провадженні підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченої встановлено протиправну поведінку ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження; встановлено наявність заподіяної шкоди.

Таким чином, дослідивши матеріали цивільного позову, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягають до задоволення.

Судові витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, з урахуванням ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань призначеного цим вироком та вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 13.07.2021 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (місяців) позбавлення волі.
В строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_4 частково відбуте покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 13.07.2021 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дати ухвалення даного вироку, тобто з 05.10.2022 року.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 07.07.2021 року на мобільний телефон "Lenovo А2010-а" червоного кольору та два стартових пакети операторів мобільного зв`язку ТОВ "Лайфселл" № НОМЕР_1 та ПрАТ "Київстар" № НОМЕР_2 скасувати.
Речові докази:
- мобільний телефон "Lenovo А2010-а" червоного кольору, який перебуває в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області конфіскувати на користь держави;
- два стартових пакети операторів мобільного зв`язку ТОВ "Лайфселл" № та ПрАТ "Київстар" №, які перебувають в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області залишити в матеріалах справи.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 завдану кримінальним правопорушенням шкоду, в розмірі 7200 грн (сім тисяч двісті грн.)
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бершадський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває пів вартою, - з дня отримання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1