Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/721/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза № 0000001 від 01.01.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тепениця Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта неповна вища, не інваліда, не депутата, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
27.12.2019 року близько 23.00 години ОСОБА_4 перебував в кафе-барі «Старе місто», яке розташоване в м. Олевську, по вул. Свято-Воздвиженська, буд. 2а, Житомирської області. В цей день та час у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_6 в приміщенні зазначеного кафе-бару «Старе місто», яке являється громадським місцем, показуючи своє зневажливе ставлення до існуючих в суспільстві загальних правил поведінки та моральності, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно, в присутності інших відвідувачів закладу почав грубо виражатися в сторону ОСОБА_6 образливою лайкою та кидати в його бік скляним посудом.
Після чого, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 , який на той час перебував біля барної стійки в кафе-барі «Старе місто» та умисно наніс йому один удар правою рукою в область голови. Від отриманого удару ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав на підлогу. ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_6 , який перебував в напівсидячому положенні та наніс останньому один удар правою ногою в область голови, а саме в ділянку лівого ока. В результат чого ОСОБА_4 , відповідно до висновку експерта № 7 від 30.03.2020 року заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_6 у вигляді: рубця шкіри у волосистій частині голови лівої тім`яної ділянки, синця в правій завушній ділянці, синців параорбітальних ділянок, рубця шкіри по зовнішньому краю лівої надбрівної дуги, синців по внутрішній поверхні у верхній третині лівого передпліччя та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; субкон`юктивального розриву склери лівого ока з випадінням оболонок, гіфеми лівого ока, тотального гемофтальму лівого ока, відшарування судинної оболонки лівого ока, відшарування сітківки лівого ока, травматичної афакії лівого ока, які призвели до стійкої втрати працездатності, більш як на одну третину, а саме на 35 % та за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що не були загрозливими для життя, але належать до тяжких за кінцевим результатом та наслідками. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просить суд визнати обвинуваченого винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України, при призначенні покарання врахувати, що обвинувачений свою вину визнав частково, як пом`якшуючу обставину щире каяття обвинуваченого, відсутність обтяжуючих обставин та призначити покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 296 КК України у виді штрафу в розмірі тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 років. При цьому прокурор вважає, що відсутні підстави для застосування відносно обвинуваченого під час винесення вироку ст. 75 КК України. Також прокурор вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого слід задоволити повністю. Крім того, прокурор просить обрати обвинуваченому до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав та надав пояснення, які в повній мірі відповідають обставинам, викладеним в описовій частині вироку, просить суд суворо його не карати. Цивільний позов потерпілого визнає повністю в частині відшкодування майнової шкоди, яку він вже повністю відшкодував потерпілому. Також обвинувачений визнає частково цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином в розмірі 100000,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснив, що 27.12.2019 року в кафе «Старе місто» обвинувачений безпричинно спочатку ображав його, кидався скляним посудом, потім напав на потерпілого та заподіяв йому удари в голову, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження, у нього було травмоване ліве око, йому робили операцію. Внаслідок травми він отримав 3-ю групу інвалідності. Зазначена травма вплинула на його життя та роботу, оскільки він працював водієм. Обвинувачений перед ним не вибачився, лише частково відшкодував завдану шкоду. Потерпілий вважає, що обвинуваченому слід призначити міру покарання пов`язану з позбавленням волі. Також потерпілий відмовився від цивільного позову в частині відшкодування майнової шкоди у розмірі 43676,76 грн., оскільки обвинувачений її повністю сплатив, при цьому підтримав заявлений цивільний позов у частині відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 250000,00 грн.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні вважає, що вина обвинуваченого не доведена належними та допустимими доказами, але оскільки його обвинувачений визнав свою вину, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, тому обвинуваченому слід призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Вважає, що цивільний позов слід задоволити частково в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн. Також в судовому засіданні захисник ОСОБА_5 подав до суду клопотання про визнання доказів недопустимими та уточнене клопотання про визнання доказів недопустимими, в яких він просить визнати недопустимими докази у кримінальному провадженні № 0000001 від 01.01.2020 року , які було отримано всупереч порядку встановленому КПК України під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а саме відомості , які зафіксовані у висновку судово-медичної експертизи за № 7 від 30.03.2020 року відносно ОСОБА_6 , проведеної судово-медичним експертом Олевського МВ СМЕ ОСОБА_8 на підставі ч. 1 ст. 86 КПК України.
Представник потерпілого ОСОБА_7 підтримав думку прокурора стосовно призначення покарання обвинуваченому. Вважає, що обвинувачений свою вину повністю не визнав, заподіяні збитки потерпілому почав відшкодовувати лише тоді, коли побачив невідворотність покарання, представник потерпілого не вбачає щирого каяття обвинуваченого у вчинених кримінальних правопорушеннях, тому вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання пов`язане з позбавленням волі. Підтримав відмову потерпілого в частині відшкодування майнової шкоди, при цьому вважає, що враховуючи значні душевні страждання потерпілого, пов`язані з втратою зору, тому обвинуваченому слід відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду в розмірі 250000,00 грн.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях повністю та об`єктивно стверджується іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця події від 01.01.2020 року з фототаблицею з якого слідує, що слідчим поліції оглянуто місце події, яким є приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване в АДРЕСА_2 ;
- висновком експерта № 7 від 30.03.2020 року з якого слідує, що на підставі даних судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рубця шкіри у волосистій частині голови лівої тім`яної ділянки, синця в правій завушній ділянці, синців параорбітальних ділянок, рубця шкіри по зовнішньому краю лівої надбрівної дуги, синців по внутрішній поверхні у верхній третині лівого передпліччя, які могли утворитися не менш як від одноразової дії тупого (тупих) предмету (предметів) на тіло або тіла на такий (такі) , можливо в термін , вказаний обстежуваними при експертизі , в медичній документації і в постанові слідчого та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; субкон`юктивального розриву склери лівого ока з випадінням оболонок, гіфеми лівого ока, тотального гемофтальму лівого ока, відшарування судинної оболонки лівого ока, відшарування сітківки лівого ока, травматичної афакії лівого ока, які могли утворитися не менш як від одноразової дії тупого (тупих) предмету (предметів) на тіло або тіла на такий (такі) , можливо в термін, вказаний обстежуваними при експертизі , в медичній документації і в постанові слідчого, які призвели до стійкої втрати працездатності, більш як на одну третину, а саме на 35 % та за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що не були загрозливими для життя, але належать до тяжких за кінцевим результатом та наслідками (згідно п.2.1.1.б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Малоймовірно, що тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_6 враховуючи їх характер та локалізацію могли утворитися в результаті стискання пальцями рук за шию;
- висновком експерта № 32 від 07.04.2020 року з якого слідує, що на підставі даних додаткової судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 , беручи до уваги дані матеріалів досудового розслідування , у відповідності до постановлених питань , прийшов до підсумків: 1) Виявлені тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_6 могли утворитися не менш як від одноразової дії тупого (тупих) предмету (предметів) на тіло або тіла на такий (такі); 2) Не виключена можливість , що тілесні ушкодження у вигляді субкон`юктивального розриву склери лівого ока з випадінням оболонок, гіфеми лівого ока, тотального гемофтальму лівого ока, відшарування судинної оболонки лівого ока, відшарування сітківки лівого ока, травматичної афакії лівого ока, могли утворитися від одноразового удару обутою ногою або одноразового удару кулаком в область обличчя; 3) Не виключена можливість, що тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитися при обставинах вказаних свідком ОСОБА_9 при проведенні слідчого експерименту від 03.04.2020 року за його участю; обставини вказані свідками під час проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_10 , ОСОБА_11 даних за нанесення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_6 не містять; 4) тілесне ушкодження у вигляді синця в правій заушній ділянці , не виключена можливість, утворилося в результаті падіння на площину з вертикального чи близького до такого положень тіла, якщо таке мало місце; малоймовірно, що рубець шкіри у волосистій частині голові лівої тім`яної ділянки , враховуючи його характер та локалізацію, беручи до уваги дані матеріалів досудового розслідування міг утворитися в результаті падіння на площину з вертикального чи близького до такого положень тіла, якщо таке мало місце;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 09.04.2020 року з фототаблицею з якого слідує, що обвинувачений ОСОБА_4 показав як він тримав праву руку, наніс удар потерпілому ОСОБА_6 та як впав на підлогу потерпілий;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 03.04.2020 року з фототаблицею з якого слідує, що свідок ОСОБА_9 вказала на місця, де сиділи ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , вказала на столик та зазначила, що за ним сиділа компанія чоловіків , серед який був ОСОБА_4 , вказала на місце , де вона стояла, коли ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження, де знаходився ОСОБА_6 в момент заподіяння тілесних ушкоджень, де знаходився ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 , показала механізм нанесення удару правою рукою в область обличчя ОСОБА_6 , в якому положенні перебував ОСОБА_6 після удару в обличчя, як було нанесено удар правою ногою в область обличчя ОСОБА_6 , як впав на землю потерпілий ОСОБА_6 ;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 03.04.2020 року з фототаблицею з якого слідує, що потерпілий ОСОБА_6 вказав на місце в кафе-барі «Старе місто», де він сидів 27.12.2019 року, місця, де сиділи ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , місця де сиділа компанія хлопців та обвинувачений ОСОБА_4 , показав в яку частину голови він відчув удар, місце , куди він впав після удару в область голови, місце, де він лежав, коли втратив свідомість;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 01.04.2020 року з фототаблицею з якого слідує, що свідок ОСОБА_10 показав на стілець та зазначив, що за ним сидів він відносно столика, де сидів ОСОБА_6 , де знаходився свідок відносно ОСОБА_13 та якою стороною до барної стойки, вказав на стілець та уточнив, що так він сидів коли ОСОБА_6 було нанесено тілесні ушкодження, показав на столик та уточнив, що за даним столиком сиділи дві дівчини та ОСОБА_6 , зазначив в якому положенні він бачив ОСОБА_6 біля барної стійки та як стояв ОСОБА_4 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.03.2020 року з фототаблицею з якого слідує, що свідок ОСОБА_11 вказала на столик за яким відпочивали дві дівчини та потерпілий ОСОБА_6 , вказала на столик за яким сиділа компанія чоловіків, серед який був ОСОБА_4 , показала , де вона знаходилась на своєму робочому місці, вказала як біля барної стійки стояв потерпілий ОСОБА_6 , показала як відносно один до одного знаходились потерпілий та вказала на місце , де стояв ОСОБА_4 , де знаходився ОСОБА_6 та як біля барної стійки стояв ОСОБА_4 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.04.2020 року з фототаблицею з якого слідує, що свідок ОСОБА_14 показав на столик , де сиділи дві дівчини та потерпілий ОСОБА_6 , де знаходився ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та де він сидів, коли ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження, вказав на місце де сидів ОСОБА_4 відносно столика , де сидів ОСОБА_6 , місце, де знаходився потерпілий ОСОБА_6 , місце, де він побачив, що лежав ОСОБА_6 ;
- показами свідка ОСОБА_11 , яка суду показала, що 27.12.2019 року вона працювала на зміні в кафе-барі «Старе місто». Вказана подія відбулась ввечері , обвинувачений відпочивав разом з друзями та вони вживали спиртні напої. Потерпілий перебував в закладі з дівчатами. Між обвинуваченим, який також перебував у закладі та потерпілим стався конфлікт , при цьому як кидався посудом обвинувачений вона не пам`ятає, чи наносив удари обвинувачений потерпілому вона не бачила, потім потерпілий вже лежав на підлозі , він був у крові, біля нього перебували дівчата. При цьому підтвердила обставини, зазначені в протоколі проведення слідчого експерименту;
- показами свідка ОСОБА_17 , яка суду показала, що зазначена подія відбулась 27.12.2019 року. Потерпілий прийшов до кафе-бару близько 10 години вечора. Вона не бачила, чи вживав обвинувачений спиртні напої. Потім потерпілий з обвинуваченим посварилися, при цьому ініціатором сварки був обвинувачений, який на її думку перебував в нетверезому стані. Під час цього обвинувачений кинув у неї стаканом, потім її знайома ОСОБА_18 пішла розрахуватися, а вона вийшла до туалету. Коли повернулась, то потерпілий вже був побитий, на ньому була кров та розбито зверху над оком, він тримався руками за обличчя, біля нього знаходився обвинувачений , по розмовах свідок зрозуміла, що обвинувачений вдарив потерпілого. Після цього її знайома ОСОБА_18 викликала швидку допомогу;
- показами свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що зазначена подія відбулась перед новим роком, точної дати він не пам`ятає, він прийшов до кафе-бару, де вже перебували обвинувачений та потерпілий, які відпочивали. Потім між обвинуваченим та потерпілим стався конфлікт, як наносив удари обвинувачений потерпілому він не бачив, обвинуваченого від нанесення ударів він не стримував, в подальшому побачив, що потерпілий перебуває біля барної стійки з нагнутим обличчям та в крові;
- показами свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що 27.12.2019 року він відпочивав в кафе-барі «Старе місто» разом з друзями , серед яких був обвинувачений. За сусіднім столиком перебував потерпілий з дівчатами . В подальшому між обвинуваченим та потерпілим сталася конфлікт , він бачив як потерпілий біля барної стійки стоїть нагнутий та закриває обличчя руками, там були ще інші люди, йому здається, що обвинувачений не казав, що наносив удари потерпілому;

- показами свідка ОСОБА_6 , який суду показав, що 27.12.2019 року йому зателефонував потерпілий, який є його братом, та повідомив, що перебуває у лікарні, оскільки його побили, потім він приїхав у лікарню до брата та в подальшому возив брата до лікарні в м. Житомир;

- показами свідка ОСОБА_19 , який суду показав, що 27.12.2019 року він був в кафе-барі «Старе місто» разом з обвинуваченим та друзями. Потерпілий перебував за сусіднім столиком з дівчатами. Він не бачив як обвинувачений сварився з потерпілим, кидав посуд в потерпілого та як потерпілому наносили удари, потім бачив, що потерпілий лежав біля барної стійки , поряд були інші люди, обвинувачений подавав воду потерпілому;

- показами свідка ОСОБА_9 , яка суду показала, що вона перебувала кафе-барі «Старе місто», обвинуваченому, який відпочивав разом з іншими особами не сподобалось як потерпілий на нього дивиться, він почав кидатися скляним посудом, стався конфлікт, потерпілий нікого не чіпав, пішов до барної стойки щоб розрахуватися та обвинувачений вдарив потерпілого ногою в обличчя, потім інші відвідувачі розборонили бійку. Стверджує, що бачила, як обвинувачений бив потерпілого. В подальшому потерпілого, обличчя якого було у крові, доставили до лікарні;
- показами судово-медичного експерта ОСОБА_8 , який проводив судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні та в судовому засіданні підтвердив правильність та обгрунтованість висновку судово-медичної експертизи.
Cуд відмовляє в задоволенні клопотань захисника обвинуваченого про визнання доказів недопустимими, відхиляючи наведені у них доводи, з огляду на те, що такі не знайшли свого підтвердження, виходячи з наступного.
Захисник ОСОБА_5 просить визнати недопустимим докази у кримінальному провадженні № 0000001 від 01.01.2020 року , які було отримано всупереч порядку встановленому КПК України під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а саме відомості , які зафіксовані у висновку судово-медичної експертизи за № 7 від 30.03.2020 року відносно ОСОБА_6 , проведеної судово-медичним експертом Олевського МВ СМЕ ОСОБА_8 на підставі ч. 1 ст. 86 КПК України.
Так, ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 23.05.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про призначення повторної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 01.01.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України. В обґрунтування відмови у задоволенні даного клопотання зазначено, що висновок експерта є обгрунтованим, не суперечить іншим матеріалам справи, не викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності. Судом за клопотанням захисника обвинуваченого було допитано експерта, який проводив зазначену експертизу та експерт в судовому засіданні підтвердив правильність та обгрунтованість висновку судово-медичної експертизи. При цьому стороною захисту не наведено будь-яких підстав вважати, що зазначені дані експертизи є суперечливими, чи зазначений висновок експерта не відповідає іншим матеріалам справи, чи існують інші обґрунтовані сумніви в правильності висновку експертизи.
Також, як вбачається з наявних матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 21.02.2020 року у справі № 287/310/20 задоволено клопотання слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області про тимчасовий доступ до речей і документів та зобов`язано головного лікаря Житомирської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського надати тимчасовий доступ до документів , що становлять лікарську таємницю, а саме до медичної картки (історії хвороби ) хворого ОСОБА_6 та інших наявних медичних документів відносно останнього (рентген знімки, довідки з діагнозом, довідки за результатами інструментальних досліджень), який проходив стаціонарне лікування з 28 грудня 2019 року. Крім того , в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив, що медична карточка ним була надана добровільно слідчому під час досудового розслідування.
Прокурор та представник потерпілого вважають, що клопотання захисника обвинуваченого про визнання доказів недопустимими не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України; обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання доказів недопустимими відсутні.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Розглядаючи кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України.
Також своїми умисними діями, які виразились в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило втрату функцій органу, поєднаний зі стійкою втратою працездатності, не менш як на одну третину, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним правопорушень, особу обвинуваченого: за місцем проживання та за попереднім місцем роботи характеризується з позитивної сторони, на даний час не працюючий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не інвалід, не депутат, раніше не судимий, на диспансерному обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні стверджував, що він на даний час одружений та має на утриманні неповнолітню дитину, при цьому жодних доказів на підтвердження зазначеного суду не надав, але суд враховує при винесенні вироку цю інформацію, яка надана обвинуваченим.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Тому суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини 1 статті 296 КК України у виді штрафу в розмірі тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження інших кримінальних правопорушень.

При цьому, суд враховує те, що Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 1 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, які в даному випадку, посилюють кримінальну відповідальність обвинуваченого.

Відповідно до частини 2 ст. 5 КК України в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки він пом`якшує кримінальну відповідальність обвинуваченого.

Крім того, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини 1 статті 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, оскільки суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена цим вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження інших кримінальних правопорушень.
Також з огляду на відношення обвинуваченого до вчиненого, відсутність пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку про неможливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Зважаючи на відмову потерпілого в судовому засіданні від цивільного позову в частині відшкодування майнової шкоди у розмірі 43676,76 грн., оскільки обвинувачений її повністю сплатив, яку підтримав представник потерпілого, суд вважає необхідним відмовити у позовній вимозі про стягнення з обвинуваченого майнової шкоди.
Стосовно заявленої позовної вимоги про відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 250000,00 грн. суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
У відповідності ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 250000,00 гривень, суд вважає встановленим той факт, що потерпілому протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілого в зв`язку зі спричиненими тілесними ушкодженнями, які потребували тривалого часу для лікування; порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілого у зв`язку з втратою функцій органу, зору ока, поєднаного зі стійкою втратою працездатності, не менш як на одну третину, і необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з лікуванням.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань потерпілого, завданих внаслідок отримання травми, характер немайнових втрат - порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість моральних переживань потерпілого, а також ступінь вини обвинуваченого внаслідок якої потерпілому спричинено тілесні ушкодження.
При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену потерпілому протиправними діями обвинуваченого у 250000,00 грн.
Витрати на проведення під час досудового розслідування експертизи та речові докази відсутні.

Крім того, суд вважає, що в даному випадку наявні підстави щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватись від суду або учинити інше кримінальне правопорушення.
На підставі наведеного та керуючись : ст.ст. 50, 65, 66, 67, 70,ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України ; ст.ст. 22, 23, 1167, 1195 ЦК України, ст.ст. 100, 128, 177, 179, 349, 370, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296 КК України, ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 296 КК України у виді штрафу у розмірі 1000( одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч ) гривень;

- за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років.
Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років.
Цивільний позов ОСОБА_6 , до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 250000,00 (двісті п`ятдесят тисяч ) гривень.
У позовній вимозі про стягнення майнової шкоди - відмовити.
Обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у виді особистого зобов`язання.
У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України до набрання вироком законної сили покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання .
Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.
Вирок суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення через Олевський районний суд Житомирської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1