Справа 556/2607/21
Номер провадження 1-кп/556/25/2022
У Х В А Л А
Іменем України
про обрання запобіжного заходу
27.09.2022 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Володимирець, Вараського району Рівненської області, житель АДРЕСА_1 по матеріалах кримінального провадження №0000146 від 08.07.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.136 КК України,-

встановив:

В провадженні Володимирецького районного суду Рівненської області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000146 від 08.07.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.136 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово в підготовче судове засідання не являвся. Ухвали суду про привід обвинуваченого від 17.01.2020, 26.01.2022 не виконані. Згідно рапорту працівника поліції від 16.02.2022, ОСОБА_4 знаходиться за межами України в м. Польща, на заробітках.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 лютого 2022 року, оголошено в розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Володимирець, Вараського району Рівненської області, житель АДРЕСА_1 . Провадження по справі зупинено до розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 .

15 березня 2022 року до Володимирецького районного суду Рівненської області від прокурора у кримінальному провадженні надійшло клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Водночас, 15.03.2022 року прокурор подав клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 березня 2022 року, надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Володимирець, Вараського району Рівненської області, житель АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0000146 від 08.07.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.136 КК України

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обвинуваченого ОСОБА_4 посилаючись на те, що продовжують зберігатися ризики, передбачені ст.177 КПК України,

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення заявленого клопотання, просить обрати йому більш м`який запобіжний захід - домашній арешт. В судові засідання не являвся, оскільки був на заробітках, хотів заробити гроші на прожиття.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора, а саме до обвинуваченого слід обрати більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в т.ч. запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого.

У відповідності до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ст.. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України.
У справі «Роман Мірошниченко проти України», заява №34211/04, від 19 лютого 2009 року Європейський Суд з прав людини прийшов до наступного висновку: «…той факт, що заявник підозрюється у скоєнні серійного злочину, можливо, спочатку виправдовував його утримання під вартою. Однак після спливу певного часу судова влада була зобов`язана привести інші вагомі підстави для подальшого утримання під вартою, що не було зроблено в даному випадку; крім того, на жодній зі стадій національні суди не розглядали можливість застосування будь-яких альтернативних запобіжних заходів, і, спираючись головним чином на тяжкість обвинувачення, органи влади продовжували тримання заявника під вартою на підставах, які не можуть вважатися «відповідними і достатніми»…»
Аналогічні висновки ЄСПЛ зробив і у справі «Доронін проти України» заява №16505/02 від 19 лютого 2009 року: «згідно з пункту 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою, до того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами».
Крім того, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, а саме рішення по справі "Ничепорук та Йонкало проти України" від 21 липня 2011 року, (заява №42310/04), яким встановлено, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

У справі "Коваль та інші проти України" (заява №22429/05 від 15.11.2012 року) Єропейський суд з прав людини також зазначив, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, рішення "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» від 20.06.2012 р. наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Рішенням у справі «Белевицький проти Росії» від 1 березня 2007 року обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтуваності до конкретної особи ЄСПЛ визнав порушенням п.4 ст.5 Конвенції.
Прокурор, звертаючись з клопотанням про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, належно обґрунтував та довів наявність ризиків:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик підтверджується тим, що кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_4 , відносяться до категорії нетяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбвлення волі на строк до 5 років, що буде спонукати його переховуватися від суду. Даний факт підтверджується систематичним ігноруванням останнім судових засідань у Володимирецькому районному суді - 17.01.2022, 26.01.2022, 16.02.2022. Окрім того, 16 лютого 2022 року на підставі ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_4 оголошено в розшук. Також, ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 березня 2022 року, надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

-вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 тричі притягувався до кримінальної відповідальності, за вчинення майнових злочинів. ОСОБА_4 посередньо характеризується, не працює, а відповідно і доходу, з метою уникнення відповідальності за інкриміновані йому злочини, може вчинити інше кримінальне правопорушення, щоб здобути кошти чи матеріальні цінності, які б дали йому змогу покинути постійне місце проживання та переховуватись від суду.

Таким чином, виходячи із доведених у ході розгляду клопотання обставин, суд, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження приходить до висновку про наявність підстав для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Разом з тим, з врахуванням викладеного та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, має постійне місце проживання, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необґрунтовано суворим і не зумовлений наданими слідчому судді доказами та особою обвинуваченого. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає недоцільним та надмірним запобіжним заходом - тримання під вартою, який є неспівмірним із встановленими ризиками.

В той же час, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово, здатний запобігти названим ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне обмежити перебування ОСОБА_4 у житловому будинку цілодобово, за винятком часу, необхідного для проведення медичного обстеження чи отримання лікування, та покласти на підозрюваного певні обов`язки з метою обмеження його поведінки.

Обрання більш м`яких запобіжних заходів в даний час є недостатнім, оскільки особисте зобов`язання та особиста порука неспроможні запобігти встановленим ризикам, а обрання такого запобіжного заходу як застава є недостатнім із врахуванням того, що обвинувачений не працює, не має будь-якого законного доходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 315 КПК України, суд-,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Володимирець, Вараського району Рівненської області, житель АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком 60 (шістдесят) днів.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 60 (шістдесят) днів наступні обов`язки:

1) прибувати на виклики слідчого, прокурора та/або до суду;

2) не залишати місце проживання - за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду.
3) утримуватись від спілкування із свідками, потерпілим по кримінальному провадженню.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в будинок, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Крім того роз`яснити, що у випадку порушення умов домашнього арешту до обвинуваченого за клопотанням слідчого або прокурора може бути застосовано інший, більш суворий запобіжний захід.

Строк запобіжного заходу рахувати з 13 год. 50 хв. 27 вересня 2022 року. Ухвала діє до 13 год. 50 хв. 26 листопада 2022 року.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1