ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/983/22 Справа № 172/1209/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000121 від 11 грудня 2021 року, за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Роздільна, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
за участю:
секретаря ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року, ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт.

ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за таких обставин.

Так, 10.12.2021 року близько 15:00 години, ОСОБА_10 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 перебував в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме в залій кімнаті. В цей час на грунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виникла сварка в ході якої перебуваючи за вищевказаною адресою, в той самий час, достовірно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні, знаходячись у положенні стоячи, повернутий обличчям до обличчя потерпілої, яка знаходилася в положенні сидячи на дивані, наніс останній правою рукою стиснутою в кулак один удар по обличчю з правої сторони в область лобової кістки. Після цього не змінюючи свого положення підозрюваний наніс правою рукою стиснутою в кулак один удар в область носу в результаті чого у ОСОБА_11 виникла кровотеча з носа.

Внаслідок своїх умисних, неправомірних дій ОСОБА_10 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді забію м`яких тканин обличчя та садна на обличчі, які по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оскаржуючи фактичних обставин, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин, які ніким не оспорювалися під час досудового розслідування, вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Так, прокурор, вказує, що суд, незважаючи на те, що санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до 200 годин, або виправні роботи на строк до 1 року, призначив ОСОБА_10 покарання у виді 240 годин громадських робіт, тобто поза межами санкції статті, що йому інкримінується, що свідчить про неправильне тлумачення положень закону, яке суперечить його точному змісту, у зв`язку з чим вирок підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала частково та просила вирок змінити, захисника, який не заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, встановлених органом досудового розслідування і викладених у вироку, які не оспорювалися учасниками судового провадження й на підставі чого судовий розгляд було проведено в порядку, визначеному ст.ст. 381, 382 КПК України, в апеляцій скарзі не оскаржуються й апеляційним судом не переглядається.

Перевіряючи доводи скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому, суд вважає, що вони заслуговують на увагу виходячи з такого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Водночас, згідно з положеннями ч. 4 ст. 65 КК України більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 цього Кодексу.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Так, суд призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та тих, що обтяжують покарання - вчинення правопорушення щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, й дійшов висновку, що необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень є покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Разом з цим, санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, передбачено покарання, зокрема у виді громадських робіт на строк до 200 годин.

Отже, всупереч наведеним обставинам та вимогам закону України про кримінальну відповідальність, суд безпідставно призначив обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк більший, ніж визначено санкцією цієї статті, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, через неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, внаслідок чого призначив більш суворе покарання у виді громадських робіт, ніж визначено санкцією інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів убачає підстави для зміни оскаржуваного судового рішення в частині призначеного покарання.

Разом з цим, колегія суддів, зважаючи на встановлені судом обставини, які впливають на вид та розмір покарання обвинуваченому, вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у виді громадських робіт, в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, яке відповідатиме його особі, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення кримінальних правопорушень.

Отже, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення й зміни вироку щодо ОСОБА_10 в частині призначеного покарання, що не погіршить його процесуальне становище.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_10 змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4