Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2022 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря с/з ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду в м. Києві клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0001369 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Прокурором в судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки існують ризики передбачені ст.177 КПК України, в якому вона зазначила, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення та здійснювати вплив на потерпілу (п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України), з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 6 років.
При цьому обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання, оскільки він бажає приймати активну участь у відсічі збройній агресії російської федерації проти України.
Захисник ОСОБА_4 зазначив, що прокурором жодним чином не обґрунтовано ризики на які він посилається, просив обрати його підзахисному запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Таки чином суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Ухвалою суду від 20 грудня 2021 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.02.2022 року, включно, який в подальшому було продовжено.
В силу ст.ст.131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці її постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи; репутацію, майновий стан; наявність судимостей.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні суд без аналізу доказів, які наведені в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування, їх сукупність та перелік свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вищезазначеного злочину ОСОБА_5 та наявність ризиків про які вказує прокурор, а саме, суд вбачає наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, таких як: останній може незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), а саме за умови застосування запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, встановити контакт із свідками та потерпілою у кримінальному провадженні та погрозами вплинути на них з метою надання ними неправдивих свідчень суду.
Також суд вважає, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово був засуджений, за вчинення злочинів проти власності та до відбуття реального покарання в місцях позбавлення волі, проте знову обвинувачується у вчиненні злочину проти власності із застосуванням насильства.
Також суд вважає, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, не має постійного місця проживання у місті Києві, дружини, роботи та інших стримуючих його соціальних зв`язків.
В зв`язку з наведеним, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та наявність ризиків встановлена в судовому засіданні.
З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Строк дії ухвали про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з моменту її винесення, тобто з 09.06.2021 року, строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 315 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 - задовольнити.
Продовжити дію існуючої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 серпня 2022 року включно.
Визначений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою суду від 20.12.2021 року розмір застави та умови звільнення, у разі внесення застави, залишити без змін.
Строк дії ухвали визначити по 07 серпня 2022 року включно або до постановлення нової ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу, або зміни обвинуваченому запобіжного заходу.
Копію ухвали направити у ДУ «Київський слідчий ізолятор» та вручити учасникам судового розгляду.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Подільську окружну прокуратуру міста Києва.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали складено та підписано 09 червня 2022 року.

Суддя ОСОБА_8