Справа № 136/1326/22
провадження №1-кп/136/97/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2022 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000097 від 31.08.2022, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя с. Степанки, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює на посаді тракториста ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД", зі середньо-спеціальною освітою, одруженого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На початку травня 2021 року ОСОБА_2 отримав пропозицію від малознайомої йому особи на ім`я « ОСОБА_3 » на отримання за грошову винагороду посвідчення тракториста-машиніста без проходження відповідного навчання та здачі іспитів. Будучи зацікавлений у вказаній пропозиції, достовірно розуміючи, що такі дії відбуваються в порушення встановленої законодавством України процедури, ОСОБА_2 у травні 2021 року передав малознайомій йому особі на ім`я « ОСОБА_3 » кошти в сумі 10000 грн. Крім того, достовірно розуміючи, що для створення вказаного офіційного документа необхідно надати свою фотокартку та персональні дані у вигляді анкетних відомостей, ОСОБА_2 вчинив вказані дії одночасно із передачею грошових коштів. Після цього за відносно короткий період часу невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_3 » передала на виконання попередньої домовленості ОСОБА_2 посвідчення тракториста-машиніста серія НОМЕР_1 , виготовлене на його ім`я, яке не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України та яке виготовлено саморобний способом з використанням засобів оперативної поліграфії.

Такі умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається організацією.

30.08.2022 о 19 год. 30 хв., ОСОБА_2 рухався за кермом транспортного засобу марки «CASE ІН Patriot 3330», д.н.з. НОМЕР_2 , на виїзді м. Липовець біля перехрестя заводу «Галіція» автомобільної дороги R 17, Липовецької ТГ Вінницького району Вінницької області. Будучи очевидцем того, що габарити вищевказаного транспортного засобу перевищують встановлені вимогами ПДР та він рухається без відповідного супроводу, інспектори СРПП відділу поліції №4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_4 спільно із ст. лейтенантом поліції ОСОБА_5 , виконуючи службові обов`язки, визначені Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», а також посадовою інструкцією, на підставі п. 1 пп. З ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» з метою припинення даного адміністративного правопорушення та оформлення відповідних матеріалів, зупинили вищевказаний транспортний засіб, за кермом якого знаходився ОСОБА_2 та висловили вимогу пред`явити посвідчення тракториста-машиніста на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

При цьому ОСОБА_2 , достовірно розуміючи, що наявне у нього посвідчення тракториста-машиніста серія НОМЕР_1 є підробленим та останній у встановленому законом порядку його не отримував, свідомо передав його працівнику поліції для перевірки, тим самим використавши його. При цьому бланк посвідчення тракториста-машиніста серія НОМЕР_1 не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України та виготовлений саморобним способом з використанням засобів оперативної поліграфії.

Такі умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження встановив, що обвинувачений ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, за участю захисника адвоката ОСОБА_6 , добровільно беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованованих йому кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, не оскаржує встановлені під час дізнання обставини вчинених кримінальних проступків, їх кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України і згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Потерпілий у даному кримінальному провадженні відсутній, у зв`язку з чим його думка із вказаних питань не з`ясовувалась.

Крім цього, відповідно до вимог ч.1 ст.302 КПК України прокурором в обвинувальному акті заявлено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Суд, враховуючи вищевикладене, вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. В силу положень ст. 92 КПК у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

Суд, оцінивши кожен доказ із погляду належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подіі кримінальних проступків передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України мали місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, знайшли своє підтвердження й доведені поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається організацією.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії кримінальних проступків, раніше не судимий, працює, за місцем проживання характеризується як такий, який до адміністративної відповідальності за останні 6 місяців не притягувався і компрометуючих матеріалів відносно нього і сім`ї немає, а за місцем роботи характеризується добре; на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Суд, призначаючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який має офіційне місце роботи та дохід, водночас він одружений має на утриманні та виховує двох неповнолітніх дітей.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_2 та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_2 слід визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Призначення ж іншого виду покарання, на думку суду, є недоцільним, зважаючи на характеризуючі особу дані, відношення останнього до скоєного, а така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

У кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення, а саме ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 01.09.2022 було накладено арешт на майно, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я " ОСОБА_2 ", власником якого він є. Таке посвідчення знаходяться при матеріалах кримінального провадження, а тому суд вважає за належне залишити його при матеріалах кримінального провадження №000097.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, ст.ст. 368, 374, 381, 382, 394, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн 00 коп.

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_2 остаточне покарання штраф у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн 00 коп.

Речовий доказ, а саме: - посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я " ОСОБА_2 ", власником якого він є, який знаходяться при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження №000097.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 2831 (дві тисячі вісімсот тридцять одна) грн 55 коп.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, у порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_7