Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/7223/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду м. Києва скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Екстра Лінк» на бездіяльність слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000069 від 13.01.2022,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва звернулося зі скаргою ТОВ «Екстра Лінк» на бездіяльність слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000069 від 13.01.2022.
В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 14.07.2022 проведено обшук у нежитловому приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська, 71Г, на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 11.07.2022.
Під час вказаного обшуку було вилучено майно ТОВ «Екстра Лінк», а саме: системні блоки 21 шт., монітори 21 шт., клавіатури 20 шт., мишки 20 шт., комутатори 4 шт. з зарядними пристроями, подовжувачі 4 шт. та кабелі 62 шт.
Як вказує скаржник, вказане майно є тимчасово вилученим майном, незважаючи на наявність в ухвалу вказівки щодо їх відшукання.
Також вилучене під час обшуку майно, яке належить ТОВ «Екстра Лінк», має статус вилученого майна, оскільки слідчим не було зазначено ідентифікуючих ознак вилучених речей, тому вони не можуть вважатися такими, які безпосередньо зазначені в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку.
21 липня 2022 року представником ТОВ «Екстра Лінк» було направлено в СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві відповідну заяву про повернення тимчасово вилученого майна, яке було отримано 25.07.2022, однак розглянуте та виконане слідчим не було.
Таким чином, майно, вилучене під час обшуку у нежитловому приміщенні на даний час незаконно перебуває в СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві.
У судовому засіданні скаржник не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив скаргу задовольнити та розглянути без участі їх представника.
Слідчий у судове засідання не з`явився, подав до суду пояснення, в яких вказав, що майно, яке було вилучене в ході обшуку 14.07.2022, зазначене в ухвалі слідчого судді від 11.07.2022. Разом з цим вказує, що 28.07.2022 надійшла заява про повернення майна ТОВ «Екстра Лінк», на яку було надано відповідь, а саме, що вказане товариство не надало належним чином підтверджуючих документів щодо права власності на вказане майно, не надало жодних документів щодо здійснення законної господарської діяльності за вказаною адресою, пов`язаної з веденням азартних ігор, не надано належним чином завіреної копії ліцензії Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей, на даний момент не являється стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, та посадові особи вказаного товариства жодного разу до органу досудового розслідування не прибули для подальшого встановлення обставин важливих для досудового розслідування.
Слідчий суддя, вивчивши скаргу з доданими до неї документами, приходить до наступного висновку.
За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності слідчого.
Судом встановлено, що у провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження за № 0000069 від 13.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України
В ході досудового розслідування встановлено, що у Подільському районі міста Києва невстановлені особи, шляхом обману та зловживання довірою громадян за допомогою використання мережі інтернет та засобів мобільного зв`язку, представляючись співробітниками різних банківських установ, товарних бірж, підприємств та організацій, здійснюють неправомірні дії щодо заволодіння майном та грошовими коштами громадян.
11 липня 2022 року ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення засобів вчинення кримінального правопорушення, а саме: комп`ютерної техніки, магнітних та електронних носіїв інформації, флеш-накопичувачів та інших носіїв інформації, що задіяні для здійснення протиправної діяльності, та обладнання, що застосовує технологію ІР-телефонії, записних книжок, нотатків, чорнових записів, які містять таку інформацію, ключів доступу до системи Інтернет-банкінгу, списків осіб, задіяних у такій діяльності; документів щодо права доступу до мереж зв`язку та глобальної мережі Інтернет, оплата за їх використання, систем відео-аудіоконтролю, що побудовані на основі відеокамер та мікрофонів, серверів, на які передається та записується інформація, банківських кредитних карток, інших засобів доступу до рахунків, на які або з яких перераховуються такі грошові кошти, у тому числі кредитні картки, які використовуються у злочинній сфері; записів, паролів, логінів, ключових слів, або інші види доступу (у паперовому та електронному вигляді) до електронних чи криптовалютних гаманців, на які надходять відповідно електронні грошові кошти, або з яких у подальшому останні виводяться у легальний обіг.
В ході проведення обшуку 14 липня 2022 року виявили та вилучили майно, а саме: системні блоки 21 шт., монітори 21 шт., клавіатури 20 шт., мишки 20 шт., комутатори 4 шт. з зарядними пристроями, подовжувачі 4 шт. та кабелі 62 шт.
Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах Іммобіліаре Саффі проти Італії (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).
ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі Антріш проти Франції , від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та Кушоглу проти Болгарії (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).
У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі East/West Alliance Limited проти України (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі Спорронг та Льон рот проти Швеції (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).
Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
Враховуючи вказані норми кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно, відповідно до протоколу обшуку, на поверненні якого наполягає скаржник, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 11.07.2022.
Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.
За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності особи, в інтересах якої було подано дану скаргу, обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права.
Також, слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, яка подала скаргу та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.
На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Екстра Лінк» на бездіяльність слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000069 від 13.01.2022 залишити без задоволення.
Ухвала відповідно до ст. 309 КПК України остаточна та оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1