Справа № 372/2487/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/856/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.286-1 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями, обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого водієм в АТ «Таскомбанк», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 (десять) років.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання, зарахувавши час тримання під вартою з 15 травня 2021 року по 17 травня 2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу в законну силу залишено у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Цивільні позови ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишено без розгляду.

Цим же вироком вирішено питання про відшкодування процесуальних витрат, а також щодо речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст.286-1 КК України, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_7 14.05.2021 близько 22 години 27 хвилин, керуючи автомобілем «BMW 740i», реєстраційний номер НОМЕР_1 , індивідуальний номерний знак « НОМЕР_2 », рухаючись зі швидкістю 149,4 км/год ± 11,99 км/год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно з яким «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», рухаючись по вулиці Київська, неподалік будинку № 119 в м. Обухів Київської області, зі сторони вулиці Промислова в напрямку вулиці Каштанова в порушення вимог пунктів 2.3 б), д)Правил дорожнього руху, згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», проявив злочинну самовпевненість, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, в порушення вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху,відповідно до якого «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год» змінив напрямок свого руху, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, чим порушив вимоги пункту 10.1Правил дорожнього руху, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та здійснив виїзд на зустрічні смуги руху, чим порушив вимоги пункту 11.4Правил дорожнього руху, згідно з яким «на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги», внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який перетинав проїзну частину у невстановленому місці справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди. Смерть потерпілого настала внаслідок множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до розвитку шоку.

Грубе порушення ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 б), д), 2.9 а), 10.1, 11.4, 12.4 Правил дорожнього руху, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді загибелі потерпілого ОСОБА_12 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням, обвинуваченим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій, з урахуванням доповнень захисника ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації протиправних дій, він просить вирок суду першої інстанції змінити, застосувати положення ст.69 КК України та призначити обвинуваченому нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції статті, покарання у вигляді одного року обмеження волі зі звільненням ОСОБА_7 від покарання з встановленням аналогічного одного року іспитового строку і незастосуванням до нього додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що вважає вирок занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання та виправлення винного.

Обвинувачений звертає увагу, що обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди потерпілим. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено. Крім того, він має позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався.

Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги ні характер допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, ні поведінку обвинуваченого після вчиненого. А застосоване покарання має на меті знищення особистості обвинуваченого.

Сторона захисту вказує, що єдине, що вміє робити обвинувачений, то це керувати транспортними засобами і цим видом діяльності він собі і своїй сім`ї заробляє на життя. Саме тому, такий вид додаткового покарання, а тим більше на строк десять років, є карою, а не покаранням. Також обвинувачений просить врахувати, що він протягом тривалого часу проживає за однією адресою, перебуває в лавах територіальної оборони, має хвору матір.

Враховуючи вищевказані характеристики та обставини, на думку сторони захисту, суд мав можливість та законні підстави застосувати ст.69 КК України, призначивши обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.3 ст.286-1 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку представника потерпілого ОСОБА_9 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.286-1 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з положеннями ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема, те що він раніше не судимий, характеризується за місцем проживання та роботи позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Щире каяття, активне сприянні розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим, визнано районним судом як обставини, які згідно зі ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 .

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 буде призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, що є мінімальним основним покарання, передбаченим санкцією ч.3 ст.286-1 КК України в тому числі із призначенням додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на 10 (десять) років.

На думку суду апеляційної інстанції, такі висновки суду першої інстанції з урахуванням обставин цього кримінального провадження відповідають принципам законності, індивідуалізації та справедливості призначення покарання.
Що стосується доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції необґрунтовано не застосовано положення ст.ст.69, 75 КК України, то на думку апеляційного суду вони є необґрунтованими.
Частина 1 ст.69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 ст. 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають перебувати в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.
Дійсно, судом першої інстанції визнано та враховано при призначенні покарання низку обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, про що зазначено вище. Також враховано обставини, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: молодий вік, бажання створити сім`ю, позитивні характеристики. Проте, на думку апеляційного суду, їх не можна визнати такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, який у стані алкогольного сп`яніння сів за кермо транспортного засобу, грубо порушив Правила дорожнього руху України та допустив непоправні наслідки у вигляді смерті особи.
Також посилання у апеляційній скарзі на те, що для обвинуваченого керування транспортного засобу є джерелом доходу та надання допомоги родині, не може бути безумовною підставою для застосування ст.69 КК України та не застосування щодо нього додаткового покарання.
Крім того, як вбачається з положень ч.1 ст.75 КК України, вони містять пряму заборону на звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб засуджених за кримінальні правопорушення пов`язані з порушенням правил безпеки руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Із огляду на це, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень і домірне скоєному, а доводи апеляційної скарги про наявність підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Отже, будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, апеляційним судом під час апеляційного розгляду встановлено не було. Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок - без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу, з доповненнями, обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий :

Судді :