Справа № 442/5436/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/903/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника засудженого адвоката ОСОБА_8
представника ДУ ДВК №40 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_10 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 вересня 2022 р. про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:
оскарженою ухвалою звільнено умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на невідбутий термін покарання 07 (сім) місяців 10 (десять) днів.

Не погоджуючись із оскарженою ухвалою прокурор Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржену ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника засудженого.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що, судом не враховано, що ОСОБА_7 з 24.09.2020 відбуває покарання у ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40» і за час відбування покарання, згідно поданої характеристики засуджений характеризується посередньо: 3 рази заохочувався та 1 раз (05.01.2022) притягувався до дисциплінарної відповідальності за зберігання заборонених предметів.

Окрім цього, відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення мають брати до уваги характеристику засудженого, яка б стосувалась усього періоду відбування покарання, що судом зроблено не було.

Рішення про застосування умовно-дострокового звільнення не є обов`язком суду, а залежить від переконаності в тому, що цілі покарання в місцях позбавлення волі досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом усього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Судом не враховано характеристику засудженого, з якої вбачається, що ОСОБА_7 до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійних навичок, передбачених ст. 126 КВК України не прагне, участі у роботі самодіяльних організацій, передбачених ст. 127 КВК України не приймає.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбуванні покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» суд повинен приділяти особливу увагу позиції представників органу, який відає виконанням покарання, позиції спостережної комісії.

Так, згідно протоколу №2 від 27.01.2021 рішенням комісії ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» засудженому ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення.

Також, судом не враховано позицію представника ДВК №40, яка заперечила проти поданого клопотання.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

На думку апелянта, наведені вище обставини вказують, що ОСОБА_7 за час відбуття покарання не довів своєю поведінкою і ставленням до праці своє виправлення.

Заслухавши доповідь головуючого, думку прокурора та представника ДУ ДВК №40 на підтримку апеляційної скарги та засудженого ОСОБА_7 і його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження та особову справу ОСОБА_7 № 105-К-20, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 не дотримані.

Так апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 24.05.2017 р. районним судом Познань - Старе Місто в м. Познань Республіка Польща за ч. 1 ст.'13 ч. 1 ст. 197, ч. 1 ст. 197 КК РП до 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 11.03.2020, вирок від 24.05.2017р. районного суду Познань - Старе місто в м. Познань Республіки Польща, приведений у відповідність до КК України, та ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.15 ч.1 ст.152, ч.2 ст.152, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі. Початок терміну - 13.11.2016. Кінець терміну - 24.04.2023.

ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин, за який йому вироком іноземного суду було призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.10.2020 зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.11.2016 по 02.06.2017 у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів особової справи ОСОБА_7 та характеристики від 09.09.2022 вбачається, що під час перебування у державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» засуджений порушення режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. З 24.09.2020 відбуває покарання в державній установі «Дрогобицька виправна колонія (№40)» Львівської області. За час відбування покарання характеризується наступним чином: допустив одне порушення режимних вимог, яке виразилось у зберіганні заборонених предметів (двох мобільних телефонів). Адміністрацією установи три рази заохочувався. З 12.10.2020 був задіяний допоміжним працівником по благоустрою в слюсарній майстерні установи, до виконання робіт ставився добре, під контролем адміністрації. З 05.12.2020 задіяний допоміжним працівником по благоустрою установи в цеху по виготовленню паливних брикетів, до виконання робіт ставиться добре під контролем адміністрації. З 23.06.2022 задіяний допоміжним працівником по благоустрою установи в цеху по виготовленню паливних брикетів, до виконання робіт ставиться добре під контролем адміністрації. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин із персоналом з метою отримання поблажливого ставлення та інших благ. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд, використовувати їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно, виконує під контролем адміністрації. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, має посередній рівень навичок для їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь в організації та проведенні виховних заходів, які проводяться в установі передбачених ст.123 КВК України. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу, передбачених ст. 123 КВК України, «Духовне відродження», однак до реалізації її не прагне. До підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно - технічних навичок, передбачених ст.126 КВК України, не прагне. Участі у роботі самодіяльних організацій, передбачених ст.127 КВК України, не приймає.

Відповідно до статті 112, 113 КВК України засуджений підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки (передачі) і бандеролі.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою такого рішення є достовірність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002, оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив, як на самого засудженого, так і на інших осіб, суд повинен приділяти особливу увагу позиції представників органу, який відає виконанням покарання, позиції спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_7 , яка передбачена в ч.2 ст. 81 КК України, являється основною умовою при застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Колегія судів повністю погоджується із доводами прокурора про те, що адвокатом та самим засудженим не надано достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_7 зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків, за весь період відбування покарання, засвідчив успішність процесу виправлення.

Відсутність у засудженого ОСОБА_7 стягнень за останній рік не свідчить про те, що останній став на шлях виправлення і до нього можна застосувати положення ст. 81 КК України.

Належне виконання засудженим законних вимог адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання та його належна поведінка є для засудженого обов`язком впродовж усього строку відбування покарання. Адміністрація ДВК № 40 також не надала достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою у період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Апеляційний суд цілком погоджується з думкою прокурора про те, що рішення суду першої інстанції про звільнення умовно-достроково засудженого Кирделя В,м, на невідбутий термін покарання 07 (сім) місяців 10 (десять) днів є передчасним та необґрунтованим. ОСОБА_7 за час відбуття покарання не довів своєю поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Окрім того, слід враховувати те, що згідно протоколу №2 від 27.01.2021 рішенням комісії ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» засудженому ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення а ухвала суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407,409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_10 задоволити
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 вересня 2022 р. про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , від відбування покарання скасувати.
Відмовити у задоволенні клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4