Провадження № 1-кс/344/4190/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави в рамках кримінального провадження № 0000368 від 06.03.2022 за ч. 4 ст. 27, ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що слідчими п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000368 від 06.03.2022 за ч. 4 ст. 27, ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється групою прокурорів Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора та Івано-Франківської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що постановою Верховної Ради України від 06.03.2003 № 629-IV «Про обрання суддів» ОСОБА_4 безстроково призначено на посаду судді місцевого Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим. Постановою Верховної Ради України від 12.05.2011 № 3336-VI його обрано на посаду судді Київського апеляційного господарського суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 09.07.2019 № 1815/0/15-19 ОСОБА_4 переведено з посади судді Київського апеляційного господарського суду на посаду судді Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю присяжних. Суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

За ст. 52 зазначеного Закону, суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Таким чином, ОСОБА_4 здійснює функцію представника влади та є службовою особою.

Будучи службовою особою, ОСОБА_4 вчинив виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, за наступних обставин.

Так, Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 постановлено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України.

Декларацією про державний суверенітет України від 16.07.1990, на якій ґрунтується зазначений Акт, визначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V цієї Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Нормами ст. ст. 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. ст. 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території.

До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України.

У березні квітні 2014 року в населених пунктах Луганської та Донецької областей, Автономної Республіки Крим розпочалася збройна агресія Російської Федерації з неоголошених і прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, спрямованої на зміну меж території України, насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні.

Надалі, 24.02.2022, збройна агресія Російської Федерації переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України.

Зазначену обставину визнано в преамбулі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введено воєнний стан.

Ознаки збройної агресії наведено у ст. ст. 1 5 Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй, членами якої є Україна та Російська Федерація, від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), зокрема:- застосування збройної сили однією державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;-застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН;- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Під час збройної агресії підрозділи збройних сил та інші силові відомства Російської Федерації, а також створені, підпорядковані, керовані та фінансовані нею іррегулярні незаконні збройні формування, озброєні банди та групи найманців здійснювали та здійснюють окупацію частини території України, невибіркові бомбардування об`єктів цивільної та військової інфраструктури, масові вбивства цивільного населення, блокади морських та річкових портів України, шляхів судноплавства, напади на сухопутні, морські та повітряні підрозділи Сил оборони України, катування та вбивства військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань.

Таким чином, дії підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих нею іррегулярних незаконних збройний формувань, озброєних банд та груп найманців, мають усі ознаки збройної агресії.

Суддя ОСОБА_4 має вищу юридичну освіту, тривалий стаж роботи у галузі права, мав доступ до загальнодержавних засобів масової інформації, а тому не міг не розуміти протиправність збройної агресії Російської Федерації розпочатої у 2014 році, яка 24.02.2022 переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 , перебуваючи в с. ГореничіБучанськогор-ну Київської обл., після неспровокованого та повномасштабного збройного нападу Російської Федерації на Україну в особистому спілкуванні в період з 06.04.2022 до 12.04.2022 неодноразово заперечував факти збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, яка продовжилась у 2022 році, визнавав правомірною окупацію частини території України у Запорізькій та Херсонській областях.

Так, 06.04.2022 ОСОБА_4 у с. Гореничі Бучанськогор-ну Київської обл., під час телефонної розмови, звертаючись до громадянина України ОСОБА_6 , визнавав правомірною тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України, висловлювався за продовження окупації цієї території та проти звільнення окупованих території Силами оборониУкраїни, говорячи таке: «Главное,чтобыони так обратно не вернулись,как у нас. Тогда тебе придется к нам домой, в Крым».

Діючи повторно, 09.04.2022 ОСОБА_4 , перебуваючи вс. Гореничі Бучанськогор-ну Київської обл., під час телефонної розмови з громадянином України ОСОБА_6 визнавав правомірною тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України, схвалював відомі йому плани Російської Федерації утворити на окупованій території Запорізької області, де проживав ОСОБА_6 , так званий «Кримсько-Херсонський» окупаційний округ, зокрема висловлюючи таке: «Так что, а у вас там, я смотрю, что какой-то будет Крымско-Херсонский административный округ? Хозяйственный округ, что-то вот такое», «я не знаю, как оно будет, но я думаю, что вашему региону все равно это нормально», «ваш регион жил за счет сельхозпродукции, которая отправлялась на Крым и Россию», «и сейчас, если вам откроют свободную эту, то это нормально будет».

Крім того, діючи повторно, 11.04.2022 ОСОБА_4 перебуваючи в с. ГореничіБучанського р-ну Київської обл.під час телефонної розмови з громадянином України ОСОБА_6 , який перебував на тимчасово окупованій Російською Федерацією території усмт Мирне Мелітопольського р-н Запорізької обл., визнавав правомірною тимчасову окупацію Російською Федерацією цієї частини України, називаючи її Росією: «Нет ну я понимаю, что у вас там в России все в первую очередь».

Діючи повторно, 12.04.2022 знаходячись у с. ГореничіБучанського району Київської області під час телефонної розмови з громадянином України ОСОБА_6 , який перебував на тимчасово окупованій Російською Федерацією території смт Мирне Мелітопольського р-н Запорізької обл., визнавав правомірною тимчасову окупацію Російською Федерацією цієї частини України, називаючи її Росією: «Ну, у вас в Россиитепле, конечно». Висловлював бажання, щоб такої території ставало більше, а її кордони були ближчими до місця проживання ОСОБА_4 , тобто до Київської області. Так, ОСОБА_4 спілкуючись із ОСОБА_6 , визнавав правомірним встановлення представниками окупаційної адміністрації Російської Федерації пунктів пропуску між тимчасово окупованою частиною території України та її неокупованою частиною, а також закликав до подальшої окупації території України: «Пункты пропуска ставьте, а ещелучшепоближе, поближе».

При цьому, ОСОБА_4 нехтуючи складеною ним присягою судді Українському народові, нівелюючи героїчне протистояння Українського народу державі агресору, а саме Російської Федерації, вчинив підбурювання до колабораційної діяльності, тобто до добровільного зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, за таких обставин.

У березні квітні 2014 року в населених пунктах Луганської та Донецької областей, Автономної Республіки Крим розпочалася збройна агресія Російської Федерації з неоголошених і прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, спрямованої на зміну меж території України, насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні.

Надалі, 24.02.2022, збройна агресія Російської Федерації переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України.

Зазначену обставину визнано в преамбулі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введено воєнний стан.

Під час збройної агресії підрозділи збройних сил та інші силові відомства Російської Федерації, а також створені, підпорядковані, керовані та фінансовані нею іррегулярні, незаконні збройні формування, озброєні банди та групи найманців, здійснювали та здійснюють окупацію частини території України, невибіркові бомбардування об`єктів цивільної та військової інфраструктури, масові вбивства цивільного населення, блокаду морських та річкових портів України, а також шляхів судноплавства, напади на сухопутні, морські та повітряні підрозділи Сил оборони України, катування та вбивства військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань.

Саме у такий спосіб, у березні 2022 року, силовими відомствами Російської Федерації захоплено частину території Запорізької області, де створено самопроголошені органи, які узурпували виконання владних та правоохоронних функцій, у тому числі, так звану «полицию».

Суддя ОСОБА_4 має вищу юридичну освіту, на підставі ст. 57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» набув повноважень судді склавши присягу Українському народові, має тривалий стаж роботи у галузі права, мав доступ до загальнодержавних засобів масової інформації, а тому не міг не розуміти протиправність повномасштабного збройного вторгнення Російською Федерацією на суверенну територію України.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 , знаходячись у с. ГореничіБучанськогор-ну Київської обл., після неспровокованого та повномасштабного збройного нападу Російської Федерації на Україну, в особистому спілкуванні, з метою підбурювання до колабораційної діяльності закликав та спонукав громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,який перебував на тимчасово окупованій Російською Федерацією території в смт Мирне Мелітопольського р-н Запорізької обл., до добровільного зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території з метою встановлення і зміцнення окупаційної влади Російської Федерації на тимчасово окупованій території України та виконання ним функцій представника окупаційної влади Російської Федерації з метою недопущення контролю української влади на території Запорізької області.

Діючи умисно, з мотивів негативного ставлення до Українського народу, Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів України, які протидіють збройній агресії Російської Федерації, ОСОБА_4 , 05.04.2022, перебуваючи на території с. ГореничіБучанського р-ну Київської обл, в телефонній розмові звертаючись до громадянина України ОСОБА_7 , висловлював останньому власне вкрай негативне ставленням до держави України, занепокоєння подальшим визволенням Збройними Силами України тимчасово окупованої території Запорізької області, та водночас закликав і спонукав ОСОБА_6 зайняти посаду в так званій «милиции» на тимчасово окупованій території Запорізької області.

Так, під час вказаної розмови з ОСОБА_6 , який перебував на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, ОСОБА_4 підбурював останнього зайняти посаду в так званій «милиции» на тимчасово окупованій території Запорізької області: «хайльГитлер, а тычто в милицию не идешь там на работу», «а че? Там собираютвсех», «а, я думал, ты уже там начальником милицииустроился, там кадровоеголодание», «да, ты с опытомработы, надоделатькарьеру, главноечтобони так обратно не вернулись как у нас».

14.09.2022 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, який народився у м. Судаку, АР Крим, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаними фактами повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених, ч. 4 ст. 27, ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 436-2 КК Українипідтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами за результатами проведення НСРД від 14.04.2022 № 60/5/1/2-525т (розсекречено), від 03.03.2022 № 60/5/1/653т (розсекречено), від 03.05.2020 № 60/5/1/2-654т (розсекречено), від 06.05.2022 № 60/5/1/2-655т (розсекречено); висновком судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 11.08.2022 №261/1, проведеної ІСТЕ СБ України; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 підозрюється у вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за якими передбачено покарання у видіпозбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років та позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років відповідно.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки, виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити ним дії, направлені на перешкоджання кримінальному провадженню, є необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу.

Так, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. 1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. 2. Незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. 3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З протоколу за результатами проведення НС(Р)Д від 10.06.2022 № 60/5/1/2-957т (розсекречено) вбачається, що ОСОБА_4 стало відомо про факт проведення стосовно нього негласних слідчих розшукових дій зняття інформації з електронних комунікаційних мереж та намірів сторони обвинувачення провести відповідні обшуки. Більше того у вказаному протоколі зафіксовано обізнаність ОСОБА_4 з методами проведення НС(Р)Д та його намагання перешкоджати кримінальному провадженню шляхом зміни номерів телефонів та терміналів мобільного зв`язку.

Таким чином,дії ОСОБА_4 під час та після вчинення інкримінованих кримінальних правопорушення свідчать про те, що останній раніше вже вчиняв конкретні спроби щодо перешкоджання кримінальному провадженню, а тому є всі підстави вважати, що його подальша процесуальна поведінка може негативно вплинути на всебічне та повне розслідування, а покладені ОСОБА_8 процесуальні обов`язки підозрюваного можуть ним не виконуватись.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введено воєнний стан.

Згідно з положеннями, ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану, до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, зокрема, передбаченого ст. 111-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України - тримання під вартою.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 482 КПК України, без згоди Вищої ради правосуддя суддю не може бути затримано або утримувано під вартою чи арештом до винесення обвинувального вироку судом, за винятком затримання судді під час або відразу ж після вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно загальнодоступних відомостей розміщених на офіційному веб-порталі Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), у зв`язку з відсутністю кворуму, сторона обвинувачення позбавлена можливості звернутись з відповідним поданням про надання згоди на утримування судді під вартою чи арештом, а ВРП розглянути відповідне подання.

Зазначені обставини фактично нівелюють можливість виконання завдань кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, що є недопустимим.

Водночас, за вчинення злочину, передбаченого ст. 436-2 КК України, стосовно судді може бути обраний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або арештом виходячи з наступного.

Таким чином, кримінальний процесуальний кодекс України неоднозначно регулює питання щодо застосування запобіжного заходу до особи, яка підозрюється у вчиненні декількох злочинів, за один з яких може бути застосовано безальтернативний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж триманням під вартою, забезпечить виконання завдань кримінального провадження та буде повною мірою відповідати його загальним засадам, додержання принципу верховенства права.

Підсумовуючи викладене, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, направлені на перешкоджання кримінальному провадженню, є необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Одночасно з цим, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити майновий стан підозрюваного.

Установлено, що згідно з останньою поданою ОСОБА_4 декларацією особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, яка охоплює 2020 рік задекларовано наступні доходи та нерухоме майно:

- 2 058 336 грн. заробітної плата за місцем роботи;

- 92 278 грн. грошових активів, які зберігаються на банківському рахунку;

- 3 693 812 грн. та 35 000 дол. США готівкових коштів;

- приватний будинок,площею 214, 5 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка кадастровий номер :05:009:0199, площею0.12 га, вартістю 350 000 грн.;

- земельна ділянка кадастровий номер :01:008:0048 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 12 га.;

- земельна ділянка кадастровий номер :06:008:5022, що розташована у Бузівськійсільскій раді, Бучанський (Києво-Святошинський) району, площею 0, 12 га.

Загальні видатки ОСОБА_4 за вказаний період становили 1 650 000 грн. на придбання рухомого та нерухомого майна.

Також згідно з відомостями регіонального сервісного центру МВС України, ОСОБА_4 на праві власності належить автомобіль марки LANDROVERмоделіRANGEROVER, 2021 року випуску.

Згідно довідок про заробітну плату від 16.09.2022 за № 07-1-12/90 та № 07-1-12/90, ОСОБА_4 , з січня 2021 по грудень 2021 виплачено2 264 644, 95 грн., а з січня 2022 по серпень 2022 виплачено 1 064 528, 33 грн. Також, з суддівської винагороди ОСОБА_4 , з січня 2022 по серпень 2022, на потреби Збройних Сил України, відраховано 437 674, 42 грн.

Викладені відомості можуть бути оцінено судом як з боку помірності розміру застави для підозрюваного, так і в частині визначення суми застави з метою забезпечення стримуючого ефекту.

Враховуючи тяжкість та обставини вчинення злочинів, майновий та сімейний стан підозрюваного, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, є необхідним застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 1210 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 002 010 (три мільйони дві тисячі десять) гривен, оскільки внесення застави саме в такому розмірі зможе забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні, щодо задоволення клопотання заперечив, просив відмовити.

В судовому засіданні підозрюваний підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Ч. 1 ст. 182 КПК України визначено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

14.09.2022 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, який народився у м. Судаку, АР Крим, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених, ч. 4 ст. 27, ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обґрунтована підозра у вчиненні даного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності підтверджують вчинення кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи дане клопотання, враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 даного злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, а також відсутність судимості, приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та доведені у судовому засіданні, застосування запобіжного заходу у вигляді застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі вищевикладеного, та того факту що Указом Президента №64/2022 в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який був продовжений, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважаю за необхідне при визначенні застави вийти за межі п.3 ч.5 ст. 182 КПК України та визначити таку в розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та визначити підозрюваному заставу в розмірі 1210 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 002 010 грн., оскільки саме така застава, на думку суду, буде достатньою для того, щоб забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього законом процесуальних обов`язків і такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Крім цього, вважаю за необхідне у разі внесення застави покласти на підозрюваного додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 193, 194, 196, 309 КПК України

У Х В А Л И В:
Клопотання задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді застави - 1210 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 002 010 (три мільйони дві тисячі десять) гривень, яку необхідно внести на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на строк до 17 листопада 2022 року включно обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

-не відлучатися з Київської області та м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматися від спілкування з суддями Північного апеляційного господарського суду, які можуть бути свідками у кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України він не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 20.09.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1