1 із 12 Провадження №1-КП/303/804/21
Справа №303/6743/21
Номер рядка статистичного звіту 97
вирок
Іменем України
27 липня 2022 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачеві кримінальне провадження №0000434 стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ключарки, Мукачівського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, громадянина України, раніше судимого 29 грудня 2020 року Мукачівським міськрайонним судом за частиною 1 статті 289, частиною 1 статті 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, із застосуванням статті 75 КК України,
- обвинуваченого за частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 189 КК України,-
з участю сторін та учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
законного представника н/л потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_4
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
ОСОБА_11
В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
У невстановлений досудовим розслідуванням день та час у ОСОБА_4 за попередньою змовою з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, виник умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, тобто усвідомлюючи свої дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету, а саме незаконного збагачення за рахунок чужого майна, 16 червня 2021 року о 07 годині особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, зателефонувала неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 з приводу зустрічі.
Того ж дня, 16 червня 2021 року близько 08 години 00 хвилин ОСОБА_4 та особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибули до місця тимчасового проживання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 до гуртожитку ДПТНЗ "МПАЛ ім.М.Данканича" по вулиці Береста Олексія, 32 у місті Мукачеві, де ОСОБА_4 та особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, діючи з єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, шляхом обману, що виразилось у проханні тимчасового користування майном з метою зателефонувати отримали доступ до мобільного телефону марки «Samsung

2із 12
М11», синього кольору з чорним чохлом, ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ №2 - НОМЕР_2 з карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_3 , що належить потерпілому ОСОБА_6 .
Отримавши доступ до мобільного телефону марки «Samsung М11», діючи з прямим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання спільно-небезпечних наслідків, усвідомлюючи що їх дії є помітними для потерпілого, який знаходився біля них, усупереч його волі, відкрито викрали належний останньому мобільний телефон марки «Samsung М11», синього кольору з чорним чохлом, ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ №2 - НОМЕР_2 з карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_3 , вартість якого становить 2300 гривень, з чорним чохлом, вартість якого становить 50 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2350 гривень
Крім цього, 16 червня 2021 року близько 13 години 15 хвилин, ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, повторно, в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території дворгосподарства загального користування №12, що по вулиці Духновича у місті Мукачеві, з метою незаконного збагачення, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , висунули незаконну вимогу щодо огляду особистих речей. Після того, як останній вийняв гаманець, у якому знаходились грошові кошти в сумі 130 гривень, ОСОБА_4 та особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження з погрозою застосування фізичного насильства, відкрито заволоділи грошовими коштами неповнолітнього в сумі 130 гривень.
Своїми злочинними діями ОСОБА_4 за попередньою змовою у групі осіб з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, заподіяли потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 130 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене частиною 2 статті 186 КК України - грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з погрозою застосування насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Також, 16 червня 2021 року близько 07 години 40 хвилин, ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, діючи повторно, у стані алкогольного сп`яніння, прибули до гуртожитку ДПТНЗ "МПАЛ ім.М.Данканича" по вулиці Береста Олексія, 32 у місті Мукачеві. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_6 , не перебуваючи з останнім у цивільно-правових відносинах, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, висунула незаконну вимогу про передачу їм грошових коштів у сумі 600 гривень, на що ОСОБА_6 повідомив, що їх не має.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне збагачення за рахунок чужого майна неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , діючи з єдиним злочинним умислом ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 16 червня 2021 року близько 09 години 30 хвилин, знаходячись неподалік від магазину АВС «Паланок», що по вулиці Тімірязева, у місті Мукачеві, під приводом повернення мобільного телефону висловили вимогу надати їм грошові кошти, у разі відмови, пригрозили мобільний телефон закласти в ломбард.

3 із 12
Почувши відмову потерпілого надати грошові кошти, ОСОБА_4 погрожуючи предметом, схожим на ніж, а особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, погрожуючи предметом, схожим на перцевий балончик, висловили погрозу заподіяння шкоди неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 , на що останній, побоюючись за своє життя, пішов у напрямку гуртожитку ДПТНЗ "МПАЛ ім. М.Данканича" з метою позики грошових коштів, та коли повернувся ОСОБА_4 та особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження вже не було.
ОСОБА_6 , з метою розшуку свого мобільного телефону марки «Samsung М11», синього кольору з чорним чохлом, ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ №2 - НОМЕР_2 з карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_3 , поїхав в центр міста Мукачева. На центральній зупинці маршрутних таксі, що по вулиці Миру, навпроти будинку №13 приблизно о 12 годині 00 хвилин 16 червня 2021 року потерпілого зустріла особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, якому потерпілий передав кошти в сумі 250 гривень, після чого особа, стосовно якого матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, привів потерпілого на територію дворогосподарства загального користування, що по АДРЕСА_2 , де на них очікував ОСОБА_4 , де, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на незаконне збагачення за рахунок чужого майна потерпілого у вигляді грошових коштів на суму 2000 гривень, ОСОБА_4 з метою отримання вказаних коштів застосував до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 насильство, яке виразилось у нанесенні одного удару тапкою в область лівої сторони обличчя, заподіявши при цьому фізичного болю.
ОСОБА_4 та особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, почувши знову відмову потерпілого надати їм грошові кошти у сумі 2000 грн., відвели неповнолітнього потерпілого в зарослі в кінці дворогосподарства загального користування, що по АДРЕСА_2 , де 16 червня 2021 року, близько 13 години особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, з метою підкріплення спільної з ОСОБА_4 незаконної вимоги, направленої на вимагання грошових коштів у потерпілого, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, наніс потерпілому три удари рукою, зажатою в кулак, в область потилиці та один удар в область грудної клітки, в результаті чого заподіяв неповнолітньому ОСОБА_6 фізичного болю. З цією ж метою, особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, ще раз висловив погрозу неповнолітньому потерпілому спричинити більш тяжкі тілесні ушкодження у разі невиконання його незаконних вимог надати їм грошові кошти у сумі 2000 грн., таким чином залякуючи потерпілого ОСОБА_6 більш серйозними наслідками.
У результаті незаконних дій ОСОБА_4 та особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 250 гривень.
Такі дії, ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 2 статті 189 КК України, тобто вимагання - вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні освою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав, заперечив свою причетність до вчинення даних кримінальних правопорушень. Відмовився надавати будь-які покази, скориставшись статтею 63 Конституції України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що у червні 2021 року йому зателефонував знайомий ОСОБА_12 , який повідомив, що йому необхідно передати на зберігання його мобільний телефон. Оскільки на той момент він ще спав, то відразу не зрозумів, що саме потрібно знайомому. Прокинувшись відразу йому зателефонував, щоб спитати, для

4 із 12
чого необхідно передавати на зберігання телефон, але він повідомив щоб він вийшов на вулицю, він вже біля гуртожитку. На вулиці ОСОБА_12 пояснив, що йому конче потрібні 600 гривень, тому він передасть свій телефон на зберігання (як завдаток). На що потерпілий повідомив, що немає таких коштів. ОСОБА_12 почав кричати, що він його підставив, нехай тепер оплатить таксі на якому він приїхав. Потерпілий передав таксисту гроші за послуги. Після чого, ОСОБА_12 покликав обвинуваченого ОСОБА_4 і вони разом почали говорити, що їм потрібні гроші, потім обвинувачений попросив телефон зателефонувати і відмовився його повертати, повідомивши що передадуть його телефон у ломбард, якщо він не знайде для них кошти.
Потерпілий ОСОБА_6 ствердив, що забравши телефон обвинувачений та ОСОБА_12 направились до магазину, де ОСОБА_4 почав вимагати ще гроші в сумі 2000 гривень, щоб не передавати телефон у ломбард. Налякавшись, він пішов у гуртожиток, щоб позичити гроші, але ніхто йому не дав таку велику суму грошей. Коли він повернувся, ОСОБА_4 і ОСОБА_12 вже поїхали в місто. Він відразу вирушив шукати їх у ломбардах, коли їх знайшов, вони почали погрожувати йому, що його сильно налякало. Скориставшись цим забрали у нього 130 гривень з гаманця.
Також, потерпілий зазначив що перебуваючи на подвір`ї одного з будинків по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 наніс йому удар тапочкою по обличчю, а ОСОБА_12 вдарив його рукою зажатою у кулак по обличчю та в живіт, погрожував ножем та питав що краще йому зламати руку чи ногу. Побачивши це, незнайомий для нього чоловік, почав сваритися на них. Потім вони покликали свою знайому Женю і попросили здати у ломбард його телефон. Щоб знати точно, в який ломбард здають телефон (з метою подальшого викупу) він відправився разом з нею. Ствердив, що не отримував коштів від здачі телефону у ломбард, проте відразу направився в гуртожиток, щоб позичити гроші у друзів, щоб повернути телефон з ломбарду. Коли прийшов знову у ломбард, виявилося що сума викупу є занадто великою і йому не вистачає коштів. Через деякий час він повідомив свою маму що сталося, і вони звернулися в правоохоронні органи з заявою.
Потерпілий у судовому засіданні ствердив, що за наслідками даного кримінального провадження йому спричинено тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, він звертався до лікарів йому призначено лікування. Також, отримав психологічну травму, оскільки був наляканий такими діями обвинуваченого та ОСОБА_12 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердив, що вироком суду його визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень щодо потерпілого ОСОБА_6 . Влітку минулого року він разом з обвинуваченим ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння приїхали до потерпілого у гуртожиток в районі Паланку в місті Мукачеві з метою отримати гроші. Потерпілий повідомив, що не має грошей, після чого, обвинувачений ОСОБА_4 забрав у нього телефон і вони поїхали в центр міста, щоб здати телефон у ломбард і отримати кошти. Через деякий час потерпілий їх знайшов і погодився здати телефон у ломбард, щоб віддати їм гроші. Підтвердив, що обвинувачений погрожував потерпілому ножем та спричиняв йому тілесні ушкодження, в тому числі й тапочкою по обличчю. Після цього, вони попросили знайому ОСОБА_13 , щоб разом з потерпілим пішла і здала телефон у ломбард. Кошти, які були отримані у ломбарді вони забрали собі та використали на власні потреби.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні підтвердив, що знайомий з обвинуваченим майже п`ять років. У минулому році, здається восени, обвинувачений разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_6 прийшли до його будинку, який розташований по АДРЕСА_2 . У потерпілого був телефон, який вони хотіли здати у ломбард, однак у них не було документів, тому він попросив свою знайому ОСОБА_15 піти з ними. Через деякий час ОСОБА_16 з потерпілим повернулася. Йому не відомо, що відбувалося між обвинуваченим та потерпілим, оскільки він знаходився в будинку, а вони на подвір`ї про щось розмовляли.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила що в червні 2021 року на вулиці Духновича в місті Мукачеві до неї підійшов ОСОБА_12 і попросив піти з потерпілим, щоб

5 із 12
здати телефон у ломбард «Скарбниця», оскільки він пообіцяв їм позичити гроші. Про послугу попросили саме її, так як у них не було документів. По дорозі до ломбарду вона почала випитувати потерпілого, що може бути спільного у нього з такими дорослими чоловіками, на що він повідомив, що має передати їм кошти. Про те, що йому погрожували він не повідомляв, але був дуже стурбованим. У ломбарді вона отримала 500 гривень, при цьому, оплатила свій борг у сумі 180 гривень (зі згоди потерпілого). Після чого, вона передала отримані кошти в сумі 500 гривень ОСОБА_12 , який знаходився на місці події з іншою особою на ім`я «Степан». Потерпілому вона зобов`язалася повернути кошти в сумі 180 гривень, але до цього часу не повернула, оскільки не зустрічала його.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 ствердила, що потерпілий є учнем ДПТНЗ "МПАЛ ім.М.Данканича" проживає у гуртожитку по АДРЕСА_3 . У червні 2021 року, у другій половині дня, потерпілий підійшов до неї позичити гроші, оскільки він був дуже хорошою і слухняною дитиною, вона йому не відмовила і позичила 400 гривень. Увечері мама ОСОБА_6 зателефонувала і повідомила, що телефон її сина вимкнено і вона хвилюється, що сталося. Побачивши його на вечірній лінійці біля гуртожитку, спитала що трапилося, і він розповів, що малознайомі для нього хлопці забрали його телефон, він намагався викупити його з ломбарду, але йому не вистачило коштів. Ствердив, що саме з такою метою позичав у неї кошти, а оскільки йому вони вже не потрібні були повернув їй 400 гривень.
Свідок ОСОБА_18 суду підтвердила, що 16 червня 2021 року перебувала на чергуванні у гуртожитку ДНТЗ «МПАЛ ім.М.Данканича». У другій половині дня побачила потерпілого, який був дуже стурбований та просив позичити гроші, які йому треба віддати, щоб повернути телефон. Вона позичила йому 100 гривень, але через деякий час він повернув гроші, пояснивши що вони йому вже не потрібні. Охарактеризувала потерпілого, як дуже хорошу, чемну дитину, він завжди готовий прийти на допомогу.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його вина у скоєнні ним кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 186 та частиною 2 статті 189 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Так, наданим суду протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення підтверджується, що 16 червня 2021 року законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 повідомила про факт вчинення стосовно її сина кримінального правопорушення, що стало підставою для внесення у подальшому відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, законний представник потерпілого повідомила, що підозрюваними у вчиненні кримінального правопорушення є громадяни на ім`я « ОСОБА_19 » і « ОСОБА_20 ».
Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені на підставі вказаної вище заяви, що підтверджується наданим суду витягом №0000434 від 17 червня 2021 року (попередня правова кваліфікація частина 1 статі 190 КК України). 03 серпня 2021 року дане кримінальне провадження передано до провадження старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_21 . Витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000434, №0000753, №0000754, №0000814, постановою від 09 серпня 2021 року підтверджується, що дане кримінальне провадження кваліфіковано за частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 189 КК України, обвинуваченому оголошено про підозру та справу направлено до суду з обвинувальним актом.
Наданим суду протоколом проведення слідчого експерименту від 04 серпня 2021 року підтверджується, що потерпілий ОСОБА_6 , відповідно до статті 240 КПК України, відтворив обставини вчинених щодо нього кримінальних правопорушень.
Зазначене вище узгоджується з переглянутим у судовому засіданні відео слідчого експерименту, де потерпілий вказав місце попередньої зустрічі біля гуртожитку ДПТНЗ

6 із12
"МПАЛ ім.М.Данканича" по вулиці Береста Олексія, 32 у місті Мукачеві та вказав місце, де обвинувачений відкрито заволодів мобільним телефоном та грошовими коштами, належними потерпілому. Також, послідовно розповів про події, які відбулися неподалік кафе АВС «Паланок» та по АДРЕСА_2 , показав місце вчинення кримінальних правопорушень, підтвердив факт вимагання грошових коштів обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_12 з погрозою застосування насильства. Зокрема обвинувачений погрожував йому ножем, фізичною розправою та наніс удар тапкою по обличчю.
Відповідно до протоколу огляду предмету від 21 серпня 2021 року в процесі огляду планшету марки «Samsung», який належить законному представнику ОСОБА_8 , встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 , у день події, неодноразово надсилав sms- повідомлення своїм друзям з метою позики коштів, вказуючи на те, що сторонні особи вимагають у нього кошти.
Відповідно до висновку експерта від 27 липня 2021 року щодо вартості об`єкта оцінки, визначено вартість викрадених речей, а саме: мобільний телефон «Samsung» -2300 гривень та чохол на мобільний телефон - 50 гривень.
Листом ПТ «Ломбард`Фінанс» від 29 липня 2021 року встановлено, що саме свідок ОСОБА_15 16 червня 2021 року о 14 годині 50 хвилин передала у заставу мобільний телефон «Samsung», що належить потерпілому ОСОБА_6 .
Стосовно позиції сторони захисту щодо неналежності та недопустимості доказів слід зазначити, статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених статті 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом (стаття 17 КПК України).
Відповідно до статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Недопустимими доказами у кримінальному провадженні є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
На підтвердження своїх доводів стороною обвинувачення надано суду вирок Мукачівського міськрайоного суду від 14 вересня 2021 року, яким визнано винним ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень за частиною 2 статті 186 та частиною 2 статі 189 КК України.
Проте, суд погоджується з позицією сторони захисту, та вважає такий доказ неналежним з урахуванням статті 90 КПК України, відповідно до якої мають значення у питаннях допустимості доказів виключно рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.
Також, стороною обвинувачення надано суду протокол пред`явлення особи для впізнання від 04 серпня 2021 року, де потерпілий ОСОБА_6 впізнав на фото (серед фотокарток проявлених для впізнання) обвинуваченого ОСОБА_4 за рисами обличчя, очей, як особу, яка разом з ОСОБА_22 вимагали у нього кошти та відібрали мобільний телефон.
Даний протокол складено майже через два місяці після дати події та не зазначено причину, за якої слідчу дію було проведено без участі обвинуваченого. Також, протокол не містить опису про зовнішній вигляд, прикмети або сукупність ознак, за якими потерпілий може

7 із 12
впізнати особу, що вчинила стосовно нього грабіж та вимагання, а також обставин, за яких потерпілий бачив цю особу.
Частиною 6 статті 228 КПК України визначено що за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.
Слід зазначити, що закон допускає впізнання за фотознімками або матеріалами відеозапису в разі необхідності, тобто за реальної неможливості забезпечення присутності особи, яка підлягає впізнанню.
Зазначене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у справі № 761/6970/14-к (постанова від 03серпня 2021 року), де зазначено що судами попередніх інстанцій правильно визнано недопустимими як докази протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.
Таким чином, суд вважає обґрунтованою позицію сторони захисту та визнає даний доказ недопустимим, оскільки такий отриманий з порушенням порядку, встановленого КПК України.
Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_12 , від 18 серпня 2021 року останній підтвердив та відтворив події 16 червня 2021 року стосовно потерпілого ОСОБА_6 , проте такий доказ складено з порушення вимог статті 105 КПК України, оскільки відео, яке надано суду, як додаток до протоколу не відтворюється, у зв`язку з чим, даний доказ слід визнати недопустимим.
Наданим суду даними, які характеризують ОСОБА_4 підтверджується, що обвинувачений раніше судимий вироком Мукачівського міськрайонного суду від 29 грудня 2020 року, на обліку у психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо.
Потерпілий ОСОБА_6 за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, виховується у багатодітній родині.

Заслухавши показання потерпілого, свідків, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена досудовим розслідуванням та знайшла повне підтвердження в ході судового розгляду з огляду на таке.
Відповідно до статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. 06 червня 2022 року стороною обвинувачення змінено формулювання раніше пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення.
Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Згідно з вимогами частини 1 статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Надаючи оцінку позиції обвинуваченого (який скористався статтею 63 Конституції України) щодо непричетності його до вчинення відкритого викрадення та вимагання стосовно потерпілого ОСОБА_6 , суд розцінює це винятково, як позицію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчиненні кримінальні правопорушення.

8 із 12
Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Разом з тим, зазначеним вище рішенням визначено що національний суд не може зробити висновок, що обвинувачений є винним лише тому, що він вирішив мовчати. Тільки у тому випадку, коли докази проти обвинуваченого «вимагають» пояснення, яке обвинувачений може дати, але не дає, «керуючись здоровим глуздом можна зробити висновок про відсутність такого пояснення і про наявність вини обвинуваченого».
Слід зазначити, що законний представник неповнолітнього потерпілого, звертаючись з заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення стосовно її сина чітко вказала імена осіб, які причетні до даної події.
Крім того, потерпілий у судовому засіданні підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення та вказав, що саме обвинувачений ОСОБА_4 та його знайомий ОСОБА_12 (який вже визнаний винним вироком суду) вчинили стовно нього відкрите викрадення та вимагання. Покази ОСОБА_6 узгоджуються з слідчим експериментом, який на стадії досудового розслідування здійснено з потерпілим, який послідовно розповів і відтворив обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 та засудженим ОСОБА_12 кримінальних правопорушень стосовно нього.
Доведено вину обвинуваченого показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , які підтвердили, що обставини справи мали місце, у тому числі й на території дворогосподарства загального користування АДРЕСА_2 . Свідок ОСОБА_15 ствердила, що особисто передавала мобільний телефон потерпілого у ломбард за проханням свого знайомого, отримані грошові кошти передала ОСОБА_12 . При цьому зазначила, що була здивована тим, що може бути спільного у неповнолітнього з набагато старшими від нього особами.
Суд вважає необґрунтованою позицію сторони захисту щодо недопустимості показів ОСОБА_12 , якого допитано в якості свідка та вважає, що показання останнього, у сукупності з іншими доказами, доводять винуватість обвинуваченого.
Також, доведено вину обвинуваченого ОСОБА_4 показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які підтвердили, що 16 червня 2021 року неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 був стурбованим і позичав від них кошти. Їх покази підтверджуються протоколом огляду від 21 серпня 2021 року, де в процесі огляду планшету марки «Samsung», встановлено що потерпілий неодноразово надсилав sms- повідомлення своїм друзям з метою позики коштів, вказуючи на те, що сторонні особи вимагають у нього кошти.
Слід зазначити, що показаннями зазначених вище свідків спростовуються доводи сторони захисту щодо зухвалої поведінки потерпілого, оскільки останні надали потерпілому виключно позитивну характеристику.
Стосовно позиції сторони захисту щодо недопустимості доказу висновку експерта про вартість об`єкта оцінки від 27 липня 2021 року слід зазначити, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про судову експертизу» (із змінами, внесеними згідно із Законом №720-ІХ від 17 червня 2020 року).
При цьому, виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

9 із 12
Крім того, потерпілий як у пред`явлених позовних вимогах, так і у судовому засіданні підтвердив вартість мобільного телефону.
Таким чином, доводи сторони захисту щодо недопустимості висновку експерта про вартість об`єкта оцінки мобільного телефону є необґрунтованими та спростовуються наданими суду доказами.
Щодо доводів сторони захисту стосовно кваліфікації дій обвинуваченого у відкритому викраденні мобільного телефону, суд приходить до наступного.
Верховний Суд у справі № 545/1937/18 зазначив, що якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а вилучення майна відбувалося відкрито, то склад шахрайства відсутній, і такі дії потрібно кваліфікувати як грабіж.
Судом встановлено, що у обвинуваченого за попередньою змовою з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, виник умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , крім того, потерпілий стверджував, що обвинувачений неодноразово йому погрожував щодо застосування насильства.
Таким чином, суд вважає що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, його вина доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, як грабіж - тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Також суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вимаганні - вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, його дії вірно кваліфіковані за частиною 2 статті 189 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.
Прокурор, вважаючи доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, пропонував суду призначити покарання за частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 189 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням статей 70,71 КК України.
Потерпілий, його законний представник та представник ОСОБА_7 , просили призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі та задоволити позов у повному обсязі.
Обвинувачений, не визнаючи вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, просив ухвалити виправдувальний вирок.
Захисниця просила прийняти рішення, відповідно до частини 1 статті 373 КПК України.

Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд керується статтями 65-67 КК України.
Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо).
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно статті 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно статті 67 КК України, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

10 із 12
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те, що одне з вчинених ним кримінальних правопорушень в силу статті 12 КК України є тяжким злочином.
Згідно висновків досудової доповіді Мукачівського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим є високою.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий вироком Мукачівського міськрайонного суду від 29 грудня 2020 року, на обліку у психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює, має на утриманні малолітню дитину, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті.
При призначенні покарання суд враховує позицію, викладену в пунктах 21,25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання», де зазначено, що при вирішенні питання про те, який із передбачених статтею 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням статті 70 КК України, та вважає, що його виправлення можливе винятково в ізоляції від суспільства.
Як зазначено вище, вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 грудня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за частиною 1 статті 185, частиною 1 статті 289 КК України до трьох років позбавлення волі . На підставі статті 75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.
Частиною 4 статті 75 КК України визначено, що суд ухвалює звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до вимог частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопрушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України
Виходячи зі змісту статті 71 КК України, правила призначення покарання за сукупністю вироків застосовуються у разі, якщо засуджений вчинив нове кримінальне правопорушення у період після постановлення вироку в першій справі і до повного відбуття ним призначеного судом покарання.
Таким чином, вказане вище кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено в період іспитового строку, тому до призначеного цим вироком покарання, відповідно до статті 71 КК України, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 грудня 2020 року.

Стосовно заявленого потерпілим цивільного позову про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої йому за наслідками даного кримінального правопорушення суд приходить до наступного.
Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений потерпілим(в інтересах якого діє законний представник неповнолітнього ОСОБА_8 ) про стягнення з

11 із 12
обвинуваченого на його користь 10 000 гривень морального відшкодування та 2580 гривень матеріальної шкоди
Позов потерпілого мотивований тим, що обвинувачений вчинив стосовно нього кримінальне правопорушення. Потерпілий є неповнолітнім і переніс сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям як приниження так і розгубленості, тривоги у зв`язку з необхідністю вирішення проблем, які настали внаслідок викраденого мобільного телефону , не тільки як майна, а і як його засобу зв`язку. Наслідки, що настали з вини відповідача, вкрай негативно відобразилися і на його звичайному життєвому укладі та призвели до трагічних небажаних наслідків негативних переживань та спогадів.
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Наданими суду доказами підтверджується що вартість мобільного телефону з чохлом становить 2350 гривень. Таким чином, вимога потерпілого щодо відшкодування матеріальної шкоди обґрунтована та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд керується положеннями частини 3 статті 23 ЦК України, відповідно до яких такий розмір визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Суд погоджується із доводами потерпілого про те, що внаслідок скоєного правопорушення він переніс сильне психологічне потрясіння, фізичний біль та страждання, і що внаслідок цього істотно змінився його спосіб життя, порушився звичний для нього ритм та уклад побуту.
Пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи характер та обсяг понесених позивачем душевних страждань, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, глибину немайнових втрат, ґрунтуючись на засадах розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення цивільного позову шляхом стягнення із обвинуваченого на користь потерпілого 10 000 гривень 00 копійок, у вигляді морального відшкодування, і що саме такий розмір є розумною та справедливою компенсацією душевних страждань позивача.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 189 КК України.
ОСОБА_4 призначити покарання за частиною 2 статті 186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі, за частиною 2 статті 189 КК України 4(чотири) роки 6(шість) місяців позбавлення волі.

12 із 12
Відповідно до частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання виді 4(чотирьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі.
Відповідно до статті 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 грудня 2020 року у виді 6(шести) місяців позбавлення волі, остаточне покарання за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 5(п`ять) років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання відраховувати з моменту звернення вироку до виконання.
Речові докази - два DVD-диски зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов ОСОБА_6 (в інтересах якого діє законний представник неповнолітнього ОСОБА_8 ) до ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди задоволити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_4 ) матеріальну шкоду -2580 гривень 00 копійок та 10 000 гривень 00 копійок моральної шкоди, всього на загальну суму 12580 (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень 00 копійок.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_23