Справа № 755/1244/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" квітня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях судового засіданні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002435 від 19.08.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Узбекистану, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 18 серпня 2021 року приблизно о 14 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи на другому поверсі житлового комплексу «Флагман» за адресою: м. Київ, пров. Лобачевського, 7, у ліфтовому приміщенні окликнув ОСОБА_5 , який проводив ремонтні роботи та коли останній підійшов до нього, між ними розпочався словесний конфлікт, що супроводжувався нецензурною лексикою, в ході якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_8 цілеспрямовано наніс один удар правою рукою зжатою в кулак в область лівої частини тулуба, а саме черевної порожнини потерпілого ОСОБА_5 , внаслідок чого останній присів на ноги, після чого ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник.

Внаслідок дій ОСОБА_8 потерпілого ОСОБА_5 з тілесними ушкодженнями у вигляді закритої травми живота: розрив селезінки (1,5 х 1 (см) біля воріт, з переходом на судинну ніжку, з розташуванням тканини з гематомою); дві ділянки десерозації тонкого кишечника (на відстані 1,5(м) та 1,8 (м) від дуоденального перегину); яка супроводжувалась внутрішньочеревним крововиливом (мінімально відомим об`єктом щонайменше 800 (мл) рідкої крові та згортків) було госпіталізовано до КНП «КМКЛ ШМД» за адресою: м. Київ, вул. Братиславська,3.

Таким чином, ОСОБА_8 , обвинувачується в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав частково. Зазначив, що 18 серпня 2021 року, він повернувся зі своєю дівчиною до ЖК «Флагман» та зрозумів, що ліфт не працює. Піднявся на другий поверх, де побачив невідомого чоловіка, в якого запитав чому ліфт не працює, при цьому він ногою штовхнув коробку. Потерпілий його образив за національною ознакою, крім того у руці він тримав викрутку, якою на нього замахнувся. Після цього, ОСОБА_8 вдарив потерпілого кулаком правої руки в живіт, від чого ОСОБА_5 присів. На запитання суду зазначив, що вдарив потерпілого кулаком у живіт лише один раз. У скоєному щиро розкаюється, відшкодував заподіяну потерпілому шкоду, зокрема й ту, що повязана із лікуванням.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що 18.08.2021 року він лагодив ліфт у ЖК «Флагман», коли раніше незнайомий хлопець вдарив ногою коробку із інструментами та запитав чому не працює ліфт. Між ними виникла сварка, потерпілий пояснив, що він лагодить ліфт, при цьому він тримав викрутку у руці, бо працював нею, а не замахувався на обвинуваченого. Спочатку обвинувачений штовхнув його в плече, а потім вдарив кулаком у живіт. Від цього удару потерпілий присів та через деякий час йому стало дуже зле та він був прооперований. Підтвердив суду що дійсно обвинувачений відшкодував йому шкоду, просив його не засуджувати, взагалі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала суду, що обвинувачений є її хлопцем. 18 серпня 2021 року вони разом повернулись в ЖК «Флагман» де не працював ліфт. Коли вони піднялись на другий поверх, то ОСОБА_8 «буцнув» коробку з інструментами, а потім між ним та потерпілим почалась сварка. Під час цієї сварки ОСОБА_8 ударив потерпілого кулаком у живіт та вони пішли.

Так, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.08.2021 року потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що 18.08.21 року невідомий чоловік завдав йому два удари кулаком у живіт (а.с. 88).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21 серпня 2021 року, потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_8 , як особу яка 18 серпня 2021 року нанесла йому тілесне ушкодження за рисами обличчя, формою носа, очима (а.с. 90-92).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 28 серпня 2021 року за участі потерпілого ОСОБА_5 , останній в присутності понятих, із застосуванням технічних засобів фіксації на відеокамеру «Panasonic», на місці детально показав та розказав щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, про конфлікт, який відбувся у під`їзді між ним та обвинуваченим. Відео зі слідчим експериментом було переглянуто у судовому засіданні (а.с. 93-96).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 07.10. 2021 року за участі підозрюваного ОСОБА_8 , останній в присутності свого захисника, понятих, із застосуванням технічних засобів фіксації на відеокамеру «Panasonic», на місці показав та розказав щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, про конфлікт, який відбувся у під`їзді між ним та потерпілим, підтвердив, що завдав удар кулаком в живіт потерпілому. Відео зі слідчим експериментом було переглянуто у судовому засіданні (а.с. 124-128).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 07.10. 2021 року потерпілий ОСОБА_5 уточнив свої пояснення та зазначив, що отримав один удар від обвинуваченого в живіт, а також підтвердив, що тримав у руці викрутку, оскільки лагодив ліфт та ні на кого нею не замахувався (а.с. 155-158).
Згідно протоколу перегляду відеозапису від 28 серпня 2021 року слідчий Дніпровського УП ГУНП в м. Києві у приміщенні службового кабінету №327 провів огляд оптичного диску із відеозаписами з камер відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 109 - 114).
Вказаний диск було визнано речовим доказом ( а.с. 115-116).
Відповідно до висновку експерта № 042/1154-2021 від 06.09.2021-06.10.2021 під час первинно відомого звернення за медичною допомогою 18 серпня 2021 року 16 год. 19 хв. у ОСОБА_5 було виявлено таке тілесне ушкодження:

- закрита травма живота: розрив селезінки (1,5 х 1 (см) біля воріт, з переходом на судинну ніжку, з розташуванням тканини з гематомою); дві ділянки десерозації тонкого кишечника (на відстані 1,5(м) та 1,8 (м) від дуоденального перегину); яка супроводжувалась внутрішньочеревним крововиливом (мінімально відомим обєктом щонайменше 800 (мл) рідкої крові та згортків).

Вказане тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження та є підстави вважати, що виявлене тілесне ушкодження утворилось від дії тупого (тупих) предмету (предметів), можливо у строк, вказаний у описовій частині Постанови, тобто 18.08.2021 (а.с. 97-104).

Про порушення вимог ст. 104-106, 223 КПК України сторони кримінального провадження не повідомляли.
Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.
Відповідно до принципу диспозитивності (ст. 26 КПК) сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, які передбачено КПК. Суди у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи належність та допустимість доказів, досліджених в судовому засіданні, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом.
Мотивом вчинення злочину стали неприязні відносини до потерпілого, оскільки вчинення злочину відбулось на ґрунті конфлікту між ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_5 , який лагодив ліфт.
Так, до показів обвинуваченого ОСОБА_8 які він давав у судовому засіданні, що завдав удар потерпілому ОСОБА_5 , оскільки останній замахнувся на нього рукою, в якій тримав викрутку, суд ставиться критично, оскільки вони повністю спростовуються наведеними вище доказами у своїй сукупності.
У судовому засіданні встановлено, що між потерпілим та обвинуваченим на другому поверсі ЖК «Флагман» виникла сварка через несправність ліфту, ініціатором вказаної сварки був саме обвинувачений, який штовхнув коробку з інструментом. В свою чергу потерпілий вийшов йому на зустріч та дійсно, тримав викрутку в руці, оскільки лагодив ліфт, а не через те, що намагався завдати ОСОБА_8 тілесне ушкодження.
Отже, за наведених вище обставин не знайшло підтвердження наявність в діях потерпілого акту суспільно небезпечного посягання на життя обвинуваченого. При цьому дії обвинуваченого не можуть бути визнані відповідними захисту від небезпечності посягання, оскільки не були спрямовані на відвернення нападу та захисту, а були обумовленні бажанням спричинити шкоду потерпілому.
Щодо механізму заподіяння тілесного ушкодження, то покази обвинуваченого, потерпілого та свідка є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо нанесення саме одного удару правою рукою зажатою в кулак в ділянку черевної порожнини потерпілого. Більш того, вони цілком кореспондуються із дослідженими вище доказами, в тому числі висновком експертизи.
Отже, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_8 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обставиною, згідно ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого є добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, згідно ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, має місце проживання, раніше не судимий, його соціальні зв`язки, позицію прокурора та потерпілого у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій.
Отже, враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у межах, установлених санкцією ст. 121 ч. 1 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненні нових злочинів, у виді позбавлення волі.
Суд враховує, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин проти особи, об`єктом посягання якого є здоров`я людини, яке відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, серед інших визнано найвищою соціальною цінністю та приймає до уваги характер і спосіб скоєного кримінального правопорушення, а тому суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_8 до покарання у виді позбавлення волі.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , враховуючи особу винного, наявність пом`якшуючої покарання обставини у виді відшкодування заподіяної шкоди, конкретні обставини справи, зокрема нанесення тілесного ушкодження потерпілому кулаком руки, відсутність минулих судимостей, суд прийшов до висновку, що він може бути виправлений та перевихований без відбування покарання. Суд вважає можливим звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
А отже, до набрання вироком законної сілі запобіжний захід слід змінити на особисте зобов`язання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбуття призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення - з 22 грудня 2021 року до 04 квітня 2022 року (а.с. 142-143).
Процесуальні витрати за проведення експертиз відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання з випробуванням, строком на 2 (два) роки.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбуття призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення - з 22 грудня 2021 року до 04 квітня 2022 року (а.с. 142-143).
Змінити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.
Покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Звільнити ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти негайно.
Речові докази:
-CD-R диск зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_11