ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/79/22 Номер провадження 11-кп/814/554/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 10 березня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.04.2018 за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки,

відмовлено у задоволенні спільного подання ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» та спостережної комісії Полтавської РДА Полтавської області про умовно-дострокове звільнення.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що хоча засуджений за час відбування покарання п`ять разів був заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці, водночас суд враховує, що він вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого дві особи загинуло, а трьом заподіяні середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, і хоча на сьогодні, засуджений провину визнає, але не вчинив жодної дії для полегшення страждань потерпілих, шляхом оплати цивільного позову. Доводи ж про те, що кошти сплачуються за рахунок арештованої його земельної ділянки не підтверджені жодними доказами.

Водночас, поведінка засудженого не була сумлінною протягом всього строку покарання, оскільки він тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності за зберігання заборонених предметів, після чого отримував по одному заохоченню в рік, і лише у 2021 році отримав три заохочення, що є недостатнім для доведення ступеню його виправлення впродовж всього строку відбування покарання та що, в свою чергу, свідчить про його нестабільну поведінку.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити спільне подання державної установи ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» та спостережної комісії Полтавської РДА Полтавської області про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від основного покарання у вигляді позбавлення волі.
На обґрунтування вимог посилається на те, що в судовому засіданні було досліджено матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 і було встановлено, що 31 травня 2019 р. він звертався до адміністрації ДУ «Машівська виправна колонія № 9» про застосування до нього заміни міри покарання на більш м`який вид покарання, однак отримав відмову.
У 2020 р. до Машівського районного суду надійшло спільне подання ДУ «Машівська виправна колонія №9» та спостережної комісії Полтавської РДА Полтавської області про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбуття основного покарання у вигляді позбавлення волі.
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2020 року, яка залишена без змін Полтавським апеляційним судом відмовлено в задоволенні вказаного спільного подання.
На переконання захисника, не дивлячись на вказані відмови, засуджений ОСОБА_7 продовжував працювати і не порушувати дисципліну і як зазначено в ухвалі Машівського районного суду Полтавської області від 10 березня 2022 року засуджений ОСОБА_7 отримав після цього 3 заохочення і не мав жодного стягнення. І саме ця обставина, свідчить про процес позитивних змін в його поведінці.
Не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не вчиняв дій для полегшення страждань потерпілих, так як не сплачував їм кошти по цивільним позовам.
В судовому засіданні було встановлено і це констатовано в ухвалі суду, що засуджений ОСОБА_7 мав на виконанні виконавчі листи на суму 7 406,40 грн., які ним повністю погашені за рахунок заробітної плати.
Інших виконавчих листів на засудженого ОСОБА_7 до ДУ «Машівська виправна колонія № 9» не надходило.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_7 підтримали подану в інтересах останнього апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених у ній підстав. Прокурор заперечила проти доводів скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просила залишити її без змін.

Мотиви суду.
Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання, а саме: станом на час розгляду судом питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 відбув 1/2 частини призначеного судом покарання, що узгоджується з п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України.

Висновки суду першої інстанції про відсутність матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_7 є правильними з огляду на таке.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Аналізуючи наявні матеріали щодо ОСОБА_7 в цілому, колегія суддів звертає увагу на наступне.

З характеристики від 10.01.2022 вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 29.06.2017. За час перебування в ДУ «Вільнянська УВП (№4)» 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що накладалися стягнення.

З 07.05.2019 відбуває покарання в ДУ «Машівська виправна колонія (№9)». За час відбування покарання в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався, оголошувалось 5 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. На даний час працевлаштований робітником тваринництва. Правила техніки безпеки та пожежної безпеки не порушує. Виконує роботи із самообслуговування та благоустрою. Стан здоров`я задовільний, дотримується санітарних норм, стежить за своїм зовнішнім виглядом, охайний. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення», програми реалізовані.

Згідно зі ст. 126 КВК України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня шляхом відвідування бібліотеки установи, передплатою періодичного видань.

Має виконавчі листи на загальну суму 7406, 40 грн, відшкодовано із заробітної плати 7406 грн., заборгованості не має.

З довідки про заохочення та стягнення слідує, що ОСОБА_7 має 3 стягнення (06.11.2017, 15.12.2017, 17.01.2019) та 5 заохочень (18.11.2019, 15.07.2020, 18.01.2021, 20.04.2021, 27.10.2021), а отже поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не є сумлінною.

Поміж тим, колегія суддів констатує позитивну динаміку в поведінці ОСОБА_7 , яка може свідчити про його бажання до виправлення та ресоціалізації у суспільстві, та враховує те, що засуджений працевлаштований, ним повністю відшкодовано суму за наявними виконавчими листами, проте відсутнє підтвердження відшкодування за цивільними позовами потерпілих.

Однак, дослідивши дані про поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, на даний час неможливо стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 досяг такого ступеню виправлення, який би беззаперечно свідчив про доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення та можливості застосування до нього положень ст. 81 КК України.

За таких обставин, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 10 березня 2022 року про відмову у задоволенні спільного подання ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» та спостережної комісії Полтавської РДА Полтавської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4