Справа № 307/1429/22
Провадження № 1-кп/307/114/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

законного представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000169 від 26.03.2022 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з загальною середньою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2022 року, близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «110307» «Славута», держаний номерний знак НОМЕР_1 , проїжджаючи в с. Бедевля по вул. Говди, Тячівського району, рухаючись по правій смузі руху у напрямку вул. Волошина, у порушення вимог пунктів п. 2.3. «а», «б» та п. 2.11 «а» Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 2.3. «а» Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»

п. 21.11 «а», яким забороняється перевозити:

а) пасажирів поза кабіною автомобіля (крім передбачених цими Правилами випадків перевезення пасажирів у кузові вантажного автомобіля з бортовою платформою або в кузові-фургоні, призначених для перевезення пасажирів), у кузові автомобіля-самоскида, трактора, інших самохідних машин, на вантажному причепі, напівпричепі, в причепі-дачі, в кузові вантажного мотоцикла», перевозив пасажирів в причепі автомобіля, та маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, коли водій автомобіля здійснював маневр гальмування пасажир ОСОБА_6 не втримався на причепі та впав під колеса причепу, між автомобілем та причепом, після чого причеп проїхав по грудній клітині потерпілого та його затягнуло під причеп та почало волочити по асфальту за причепом.

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, багатоуламкового вдавленого перелому лівої половини голови в лобно-скронево-тім`яній області, епідуральної гематоми, забійної рани лобно-тімяної ділянки голови зліва, смугастих саден обличчя зліва, садна правого колінного суглобу, які згідно висновку судово - медичної експертизи відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, оскільки є небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення і перебувають у прямому причинному зв`язку з діями ОСОБА_4 , що підтверджується висновком судової авто-технічної експертизи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Надав показання, відповідно до яких показав, що того дня він з дому поїхав за опилками. До нього в автомобіль сів непонолітній потерпілий та ще один більш дорослий хлопець. Діти ще тоді намагалися сісти на причеп, однак він їм не дозволив. Самостійно навантаживши опилки, обоє дітей сіли на причеп. Він три рази їм сказав, що не дозволяє везтися на причепі і просив їх сісти до салону автомобіля, однак його вони не слухали. Тоді він поїхав. В якусь мить він почув крик хлопця, що був на причепі, про те, що потерпілий ОСОБА_8 впав. Він негайно зупинився, вийшов з автомобіля і побачив, що голова потерпілого в крові. Він обмотав голову та відвіз до себе до дому, де його дружина дитину помила, після чого він відвіз його до лікарні де неповнолітньому було зроблено операцію.

Під час допиту зазначив, що шкоду потерпілому відшкодував та претензій з боку його матері та самого потерпілого, не має. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд не позбавляти його волі та не позбавляти права керувати транспортними засобами, з огляду на похилий вік, проживання у гірській місцевості та необхідністю відвозити дружину на періодичне лікування. Зауваживши при цьому, що з дружиною вони проживають самі та без автомобіля в зимку його пересування буде значно утрудненим.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 у присутності законного представника його матері ОСОБА_7 показав, що точного дня не пам`ятає однак пам`ятає, що разом з іншим хлопцем він сів на причеп автомобіля, яким керував обвинувачений. В цьому причепі знаходилися опилки. Їдучи обвинувачений періодично прискорювався та періодично гальмував. В перший раз коли обвинувачений загальмував, йому вдалося втриматися, однак вдруге він вже не втримався та впав. Зазначив, що з обвинуваченим вони примирилися.

Законний представник потерпілого ОСОБА_7 додала, що претензій з її боку до обвинуваченого не має, та просить не позбавляти його волі та залишити за ним право керування транспортним засобом.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, крім повного визнання ним своєї вини, доведена повністю та підтверджується сукупністю наступних зібраних, досліджених та перевірених у судовому засіданні доказів.

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.03.2022 року проведеного у період часу з 19 год. 55 хв. по 20 год. 30 хв. та схемою і фототаблицею до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди, яке знаходиться за адресою: в с. Бедевля вул. Говді. На дорозі, яка є прямою в плані, асфальтобетонне покриття, яке сухе та чисте та на якому наявна вибоїна глибиною 10 см. та шириною 1,6 м. В вибоїні наявні сліди бурого кольору схожі на кров. (а.с. 75-86).

З протоколу огляду місця події від 25.03.2022 року проведеного у період часу з 19 год. 10 хв. по 19 год. 30 хв. та фототаблицею до нього вбачається, що об`єктом огляду являється причеп який завантажений опилками та на якому розміщено мішок з лопатою. Вказаний причеп без номерного знака (а.с. 87-91).

З протоколу огляду місця події від 25.03.2022 року проведеного у період часу з 18 год. 40 хв. по 18 год. 50 хв. та фототаблицею до нього, вбачається. що об`єктом огляду являється автомобіль марки «ЗАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 зеленого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_9 , мешканцю АДРЕСА_2 (а.с. 93- 97, 99).

Згідно письмової згоди від 25.03.2022 року, ОСОБА_4 мешканець АДРЕСА_1 надав згоду працівникам поліції на проведення огляду автомобіля марки «ЗАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває в його користуванні та дворогосподарства на якому розташований причеп (а.с.92, 98).

Висновком експерта № 57 від 26.03.2022 року стверджується, що при судово-медичній експертизі у ОСОБА_6 , мали місце тілесні ушкодження:

- відкрита черепно-мозкова травма, багатоуламковий вдавлений перелом лівої половини голови в лобно-скронево-тім`яній області, епідуральної гематоми, забійної рани лобно-тімяної ділянки голови зліва, які згідно висновку судово - медичної експертизи відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, оскільки є небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення,

- смугастих саден обличчя зліва, садна правого колінного суглобу, які згідно висновку судово - медичної експертизи відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, та могли бути спричинені по механізму тертя твердим предметом з нерівною поверхнею і могли виникнути при ударах в дорожне покриття при падінні з автопричепу.

Строку події 25 березня 2022 року всі вищевказані тілесні ушкодження відповідають (а.с. 100-103).

Згідно висновку експерта №742 від 14.04.2022 судово-медичної токсилогічної експертизи, в крові ОСОБА_4 не виявлено: метилового, етилового, н-пропілового, н-бутилового, н-амілового спирту та їх ізомери. (а.с. 103-105)

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/107/22/2989-ІТ від 22.04.2022 судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортних засобів, на момент експертного огляду, та відповідно і на момент ДТП, робоча гальмова система та система рульового керування автомобіля «ЗАЗ» моделі «110307» «Славута» державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходилися у працездатному стані та могли виконувати функції, передбачені конструкцією. (а.с. 107-115)

З висновку інженерно транспортної експертизи №СЕ-9/107-22/3278-ІТ від 26.04.2022, вбчається, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля марки "ЗАЗ 110307 (Славута) державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 21.11 (а) та 2.3 (а, б) Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути даної пригоди полягає у дотриманні водієм автомобіля вимог 21.11 (а) ПДР. В даній дорожньо-транспортній обстановці, в діях водія автомобіля марки ЗАЗ 110307 (Славуата) державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 21.11 (а) ПДР, недотримання яких, з технічної точки зору, у своїй сукупності є у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 116-122).

Таким чином, оцінивши в сукупності вищенаведені докази, які узгоджуються між собою щодо фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 25 березня 2022 року, близько 16 години 30 хвилин, керуючи автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «110307» «Славута», держаний номерний знак НОМЕР_1 , проїжджаючи в с. Бедевля по вул. Говди, Тячівського району рухаючись по правій смузі руху у напрямку вул. Волошина, у порушення вимог пунктів п. 2.3. «а», «б» та п. 2.11 «а» Правил дорожнього руху України, перевозив пасажирів в причепі автомобіля, та маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, в момент здійснення ним маневру гальмування, пасажир ОСОБА_6 не втримався на причепі та впав під колеса причепу, між автомобілем та причепом, після чого причеп проїхав по грудній клітині потерпілого та його затягнуло під причеп та почало волочити по асфальту за причепом, в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 286 КК України за кваліфікуючою ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках в лікарів психіатра та нарколога не значиться, раніше не судимий, та є особою похилого віку, відсутність претензій з боку потерпілої сторони, низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства та те, що з урахуванням його похилого віку та місця його проживання, відсутність права керування транспортним засобом значно ускладнить можливість його пересування.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернуто увагу суддів на те, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, його поведінку після вчинення злочину, з урахуванням відсутності на час розгляду справи претензій потерпілого та його законного представника, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пов`язаного проти безпеки руху та експлуатації транспорту, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Доводи прокурора, щодо наявності у ОСОБА_4 фізичних вад через похилий вік, які б перешкоджали останньому керувати транспортним засобом, суд до уваги не бере, оскільки такі жодними належними та допустимими доказами під час судового розгляду, не підтверджені.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому саме такого покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співмірним протиправним діянням, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Згідно з ч.2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати за проведення судово інженерних транспортних експертиз від 26.04.2022 №СЕ-19/107-22/3278-ІТ в розмірі 858, 1 грн. та від 22.04.2022 р. №СЕ-19107-22/2989-ІТ в розмірі 1372,96 грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.03.2022 року у справі №307/1061/22 провадження №1-кс/307/261/22, скасувати.

Речовий доказ:

-автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «110307 Славута», державний номерний знак НОМЕР_1 ,

-саморобний, не зареєстрований, автомобільний одноосний причіп, зеленого кольору,

які передані обвинуваченому ОСОБА_4 та знаходиться в нього на зберіганні, слід залишити ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2231,06 (дві тисячі двісті тридцять одну) гривень 06 (шість) копійок процесуальних витрат за проведення експертиз.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, потерпілому.

Головуючий ОСОБА_1