№ 207/1031/17
№ 1-кп/207/14/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000490 від 28.03.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянки України, яка має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працює, заміжня, має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима в порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2016 року приблизно о 23.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в кв. АДРЕСА_2 , де мешкала її знайома ОСОБА_8 , 1965 р.н., побачила раніше незнайомого їй ОСОБА_9 , 1987 р.н., який в той час знаходився у вищевказаній квартирі. Під приводом необхідності зателефонувати ОСОБА_4 попросила у ОСОБА_9 мобільний телефон, на що ОСОБА_9 погодився та передав ОСОБА_4 належний йому мобільний телефон «GSmart Rio». В цей час у ОСОБА_4 виник прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій прямий умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, ОСОБА_4 утримуючи в руках мобільний телефон «GSmart Rio», належний ОСОБА_9 , вийшла з квартири на вулицю та направилась в напрямку вулиці Матросова в м. Кам`янське. Біля буд. 45 по вул. Матросова в м. Кам`янське, ОСОБА_4 зупинив потерпілий ОСОБА_9 , який здогадався про злочинний намір ОСОБА_4 . Останній схопив ОСОБА_4 за руку і став утримувати її вимагаючи від неї повернути його мобільний телефон. Однак ОСОБА_4 , цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому їх суспільну небезпечність, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, бризнула сльозоточивий газ з балончика Кобра 1-С в обличчя ОСОБА_9 та утримуючи при собі мобільний телефон «GSmart Rio», вартість якого відповідно судово-товарознавчої експертизи № 2510-16 від 18.05.2016 року складає 1600 грн., не реагуючи на вимоги потерпілого ОСОБА_9 повернути вищезазначений мобільний телефон, з місця скоєння кримінального правопорушення зникла. Викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Крім того, повторно, 31.03.2016 року приблизно о 16.30 год., ОСОБА_4 перебуваючи біля буд. 30 по вул. 8-го Березня в м. Кам`янському, побачила незнайомого їй неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та, під приводом необхідності зателефонувати, попросила у нього мобільний телефон, на що неповнолітній ОСОБА_5 погодився та передав ОСОБА_4 мобільний телефон «Lenovo» А 536, який належав його матері, потерпілій ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник прямий умисел на заволодіння мобільним телефоном шляхом обману. Реалізуючи свій прямий умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому їх суспільну небезпечність, ОСОБА_4 запропонувала неповнолітньому ОСОБА_5 проводити її до церкви «Еммануїл», розташованої за адресою: вул. І.Сірка, 49, а потім до буд. АДРЕСА_3 , на що неповнолітній ОСОБА_5 погодився.

Опинившись разом з неповнолітнім ОСОБА_5 біля буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, утримуючи мобільний телефон «Lenovo ТАВ А» 536, належний потерпілій ОСОБА_6 , запевнила неповнолітнього ОСОБА_5 , що зараз поверне йому майно, після чого, не збираючись повертати неповнолітньому ОСОБА_5 мобільний телефон «Lenovo» А 536, зайшла у під`їзд буд. АДРЕСА_3 , закрила вхідні двері на замок, тим самим залишила місце вчинення злочину та отримала реальну можливість розпоряджатись майном, яким заволоділа шляхом обману, вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи №2510-16 від 18.05.2016 станом на 31.03.2017 року складає: мобільний телефон «Lenovo» А 536 - 1999,20 грн., силіконовий чохол - 80 грн., а всього на загальну суму 2079,20 грн., що належить ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникла, майном, яким заволоділа шляхом обману, розпорядилась на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 2079,20 грн.

Отже, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

За сукупністю вчиненого, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та ч.2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів за викладених обставин визнала свою вину повністю. У вчиненому щиро розкаялась. Матеріальну шкоду потерпілим відшкодувала повністю. Просила суворо її не карати.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_5 , в присутності законного представника ОСОБА_6 , підтвердив фактичні обставини справи викладені в обвинувальному акті. Матеріальних претензій до обвинуваченої не має, цивільний позов не заявляв. Покарання просить призначити на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 підтвердила фактичні обставини справи викладені в обвинувальному акті. Матеріальних претензій до обвинуваченої не має, цивільний позов не заявляла. Покарання просить призначити на розсуд суду.

Від потерпілого ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, викладені в обвинувальному акті обставини підтримує повністю. Матеріальних претензій до обвинуваченої не має, цивільний позов не заявляв. Покарання просив призначити на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою, її вина також підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.03.2016 року про реєстрацію кримінального правопорушення № 0000490 (т.1 а.с.1);

- протоколом огляду місця події від 28.03.2016 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення, а саме: ділянку місцевості біля будинку АДРЕСА_4 (т.1 а.с.19-22);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 2510-16 від 18.05.2016 року, станом на 27.03.2016 року ринкова вартість мобільного телефону GSmart Rio R1, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який купувався в 2015 році, становить 1600 грн. Станом на 31.03.2016 року ринкова вартість мобільного телефону Lenovo А536, imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , який купувався в 2015 році, становить 1999,20 грн., чохла силіконового чорного кольору на Lenovo А536, який купувався в 2015 році 80 грн. (т.1 а.с.44-48);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 07.06.2016 року, під час якого він розказував та показував у який спосіб та за яких обставин у нього було викрадено мобільний телефон (т.1 а.с.49-52).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.04.2017 року, де потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_4 як особу, яка викрала його мобільний телефон та бризнула йому в очі з газового балончику (т.1 а.с.61);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_4 від 11.04.2017 року, під час якого вона розказувала та показувала у який спосіб та за яких обставин нею було викрадено мобільний телефон потерпілого ОСОБА_9 (т.1 а.с.70-73);

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.03.2016 року про реєстрацію кримінального правопорушення № 0000522 (т.1 а.с.76);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2016 року, де н/л потерпілий ОСОБА_5 в присутності законного представника ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_4 як особу, яка викрала його мобільний телефон (т.1 а.с.128-129);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 10.04.2017 року, під час якого він розказував та показував у який спосіб та за яких обставин у нього було викрадено мобільний телефон (т.1 а.с.131-137).

Оцінюючи кожний доказ у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 в судовому провадженні доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує обставини та тяжкість скоєних злочинів, відповідно до вимог ст. 12 КК України, особу обвинуваченої, яка в порядку ст. 89 КК України раніше не судима, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, крім того перебуває у стані вагітності на час розгляду справи, за місцем проживання характеризується задовільно, знаходиться під профілактичним наглядом у лікаря нарколога з 2015 року з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади в результаті вживання «первітіну» зі шкідливими наслідками, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за медичною допомогою не зверталась, матеріальну шкоду потерпілим відшкодувала, щиро кається у вчиненому.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без її ізоляції від суспільства, з обранням міри покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст. 186, ч.2 ст.190 КК України, із застосуванням положень ч.1 ст. 70 КК України. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Покласти на неї обов`язки передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільні позовні заяви потерпілими не заявлені.

Питання процесуальних витрат у провадженні суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує згідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання:

за ч.2 ст. 186 КК України у виді 04 років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 190 КК України у виді 02 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 04 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 03 (три) роки.

На підставі п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 2510-16 від 18.05.2016 року у розмірі 176 гривень 20 копійок.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон «GSmart Rio R1», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_9 повернути ОСОБА_9 .

Речовий доказ по справі: один газовий балончик «Кобра-1С», який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №2 Кам`янського РУП, квитанція №001551 знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1