Справа № 336/2053/22
Провадження № 1-кп/331/361/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України.
У судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання посилається на те, що відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків кримінального правопорушення. Прокурор зазначив, що у підготовчому судовому засіданні 20 липня 202 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Запобіжний захід був обраний на підставі наявної обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, доказів, які підтверджують вину обвинуваченого та ризиків, зазначених прокурором. На даний час характер ризиків не змінився,змін до характеристик обвинуваченого не має, а тому просив продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечували. ОСОБА_4 повідомив суду, що просить обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також вказав, що вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 409 КК України він не визнає, не розуміє, чому перебуває під вартою.
Захисник обвинуваченого послався на недостатність доказів вини його підзахисного, у зв`язку із чим вважав за потрібне обрати більш м`який запобіжний захід домашній арешт. Також зазначив, що більшість свідків вже допитані, у зв`язку із чим такий ризик, як вплив на свідків виключається. Також зазначив про можливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем находження іншої військової частини, де він зміг би продовжити нести службу.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку.
В підготовчому судовому засіданні ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2022 до ОСОБА_4 застосований запобіжних захід у вигляді тримання під вартою в межах даного кримінального провадження за ч. 4 ст. 409 КК України, вказаний злочин віднесений згідно норми ст. 12 КК України до тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення на строк від п`яти до десяти років. Ухвала суду обґрунтована наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу положень ст.315 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить із необхідності уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які встановлені під час обрання запобіжного заходу та про які зазначено стороною обвинувачення, із ступеня тяжкості злочину та особи обвинуваченого, а також приймає до уваги те, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, на теперішній час не відпали.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, суд бере до уваги серйозність висунутого останньому обвинувачення за ч. 4 ст. 409 КК України, зокрема, відмови від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану, отже існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.
При цьому, суд враховує, що місце реєстрації та проживання за межами міста Запоріжжя, в Запорізькій області, відсутність офіційного місця працевлаштування, вказує на існування ризику переховування від суду та на неможливість зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на менш суворий.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також знайшов своє підтвердження, оскільки розгляд даного провадження ще триває, а тому існує ризик можливого впливу на свідків з боку обвинуваченого, який може перешкодити кримінальному провадженню, що вплине на встановлення обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню.
Наведені захисником підстави для зміни запобіжного заходу, а саме погіршення стану здоров`я обвинуваченого в умовах перебування під вартою не знайшли свого підтвердження, адже не мали документального підґрунтя. Також, посилання захисника на можливість направити ОСОБА_4 до іншої військової частини для продовження служби не конкретизоване, і не надано механізму та порядку зарахування його судом до штау іншої військової частини.
Відтак, зважаючи на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його характер та тяжкість, можливу міру покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим, а також характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, встановлені у даному провадженні.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 178, 179,194, 217, 314-316, 334 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити до 13 листопада 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали оголошено 16.09.2022 року о 14-20 годині.
Суддя ОСОБА_1