ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/758/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської обл., громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.04.2021 приблизно о 13 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Шкода фабія» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною пр. Григоренка, 19 у м. Києві, в напрямку зі сторони вул. Драгоманова до вул. Ахматової, допустив порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України, затвердженого постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_4 виразилось в тому, що останній, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Шкода фабія» д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись в крайній лівій смузі руху проїзної частини пр. Григоренка, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти буинку№19 не звернув увагу, що перед нерегульованим пішохідним переходом зменшують швидкість транспортні засоби водії інших транспортних засобів, що рухались правим смугам попутного напрямку, не зупинився та не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та виїжджаючи на пішохідний перехід допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась по пішохідному переходу з права на ліво відносно руху транспортного засобу та мала перевагу в русі. Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки: перелом руків`я грудини (зі зміщенням на товщину замикаючої пластинки).
Порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро каявся, підтвердив всі обставини кримінального правопорушення, зокрема, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиро каявся, просив суворо не карати
Потерпіла ОСОБА_5 надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі. Також додала, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має.
Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечував про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам процесу порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 .
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України,судом не встановлено.

Згідно з ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 із змінами, при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який кримінальний закон відносить до нетяжких злочинів, необережну форму вини та наслідки вчиненого діяння, обставини, які пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має молодий вік, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, одружений.

Враховуючи наведене, суд призначає ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі. Разом з цим, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд, враховуючи вимоги ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку, вважаючи таке покарання необхідним, достатнім і справедливим для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Вирішуючи питання доцільності призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про доцільність застосування зазначеного додаткового покарання.
Судові витрати по оплаті судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 6747 гривні 44 копійок на користь держави.

На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя: