Провадження № 1-кп/761/2800/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2.,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000845 від 27.06.2022, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухів, Сумської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого програмістом ТОВ «Комінвест», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332-1 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3.

прокурора - ОСОБА_4.,

обвинуваченого - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ :

01 серпня 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів щодо ОСОБА_1 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332-1 КК України.

Ухвалою від 01 серпня 2022 року вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що працюючи в т.зв. «Державному унітарному підприємстві Республіки Крим «Чорноморнафтогаз» на посаді механіка рефрижераторної установки самопідйомної плавучої бурової установки «В-312» (ІМО: 9522350), в період з жовтня 2015 року до червня 2017 року, систематично порушував порядок в`їзду на ТОТУ АР Крим, свідомо і умисно порушивши законодавство України, зокрема: ст. ст. 1, 2, 5, 17 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 4, 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. ст. 2, 5, 6, 18 Закону України «Про прикордонний контроль», ст. ст. 5, 10, 11, 17 Закону України «Про морські порти України», наказ Міністерства інфраструктури України від 16.06.2014 № 255, норми міжнародного морського права: ст. 94 Конвенції ООН з морського права 1982 року, ст. ст. 5, 6, 10 Конвенції ООН про відкрите море 1958 року, ст. ст. 1, 2, 17 Конвенції ООН про територіальне море та прилеглу зону 1958 року, а також проігнорувавши Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН від 27.03.2014 №A/RES/68/262, діючи з метою заподіяння шкоди інтересам держави, шляхом сприяння незаконній розробці та використанню Російською Федерацією природних ресурсів у виключній (морській) економічній зоні України (за межами територіального моря України), переправлявся на судні «CHERNOMORSK» (MMSI 273378570, прапор РФ) та інших невстановлених досудовим розслідуванням транспортних засобах, через порт «Чорноморський» (озеро Панське, АР Крим, морський спеціалізований порт ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», яке після тимчасової окупації АР Крим Російською Федерацією та відповідним захопленням майна вищезазначеного підприємства, має назву т.зв. «Державне унітарне підприємство Республіки Крим «Чорноморнафтогаз») на вказану бурову установку, яка знаходиться за межами територіального моря України, у виключній (морській) економічній зоні України.

05 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 , діючи з прямим умислом, порушив порядок в`їзду на тимчасово окупованої території України, виїхавши з ТОТУ АР Крим на невстановленому транспортному засобі до СПБУ «В-312» (ІМО: 9522350), яка знаходилася за межами державного кордону України (територіального моря України), за географічними координатами 45°26'N, 30°48'Е, з метою забезпечення сприяння незаконній розробці та використанню Російською Федерацією природних ресурсів у виключній (морській) економічній зоні України, не оформлюючи при цьому жодних документів в компетентних органах України, що надають дозвіл на проведення такої діяльності.

У період з 05 жовтня 2015 року до листопада 2015 року (більш точна дата та обставини не встановлені), ОСОБА_1 , діючи повторно порушив порядок виїзду з тимчасово окупованої території України, прямувавши на невстановленому транспортному засобі з СПБУ «В-312» (ІМО: 9522350), яка знаходилася за межами державного кордону України (територіального моря України), за географічними координатами 45°26'N, 30°48'Е, у напрямку ТОТУ АР Крим, з метою заподіяння шкоди інтересам держави у вигляді забезпечення та сприяння незаконній розробці та використанню Російською Федерацією природних ресурсів у виключній (морській) економічній зоні України, не оформлюючи при цьому жодних документів в компетентних органах України, що явно шкодило інтересам України.

В свою чергу, не раніше 17 квітня 2017 року (більш точна дата та обставини не встановлені), ОСОБА_1 , діючи повторно та з прямим умислом, порушив порядок в`їзду/виїзду на тимчасово окуповану територію України, виїхавши з TOT АР Крим на невстановленому транспортному засобі до СПБУ «В-312» (ІМО: 9522350), яка знаходилася за межами державного кордону України (територіального моря України), за географічними координатами 45°15,3'N, 31°40,3'Е, з метою забезпечення сприяння незаконній розробці та використанню Російською Федерацією природних ресурсів у виключній (морській) економічній зоні України, що явно шкодило інтересам України.

У період з 17 квітня 2017 року до 12 травня 2017 року (більш точна дата та обставини не встановлені), ОСОБА_1 , діючи повторно порушив порядок виїзду з тимчасово окупованої території України, прямувавши на невстановленому транспортному засобі з СПБУ «В-312» (ІМО: 9522350), яка знаходилася за межами державного кордону України (територіального моря України), за географічними координатами 45°15,3'N, 31°40,3'Е, у напрямку ТОТУ АР Крим, з метою заподіяння шкоди інтересам держави у вигляді забезпечення та сприяння незаконній розробці та використанню Російською Федерацією природних ресурсів у виключній (морській) економічній зоні України, не оформлюючи при цьому жодних документів в компетентних органах України, що явно шкодило інтересам України.

Згідно відомостей Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 у вищезазначені дати перебував на ТОТУ АР Крим.

Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у тому, що у період з 05 жовтня 2015 року до 12 травня 2017 року не менше 4 разів порушив порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї з метою заподіяння шкоди інтересам держави, вчинивши вказані дії повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332-1 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні. Клопотань не заявляв.

Обвинувачений ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання

Судом було роз`яснено ОСОБА_1 підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, водночас обвинувачений на закритті справи наполягав. Пояснив, що вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнає в повному обсязі, фактичні обставини в обвинувальному акті викладені вірно. Зауважив, що до кримінальної відповідальності більше не притягався.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження щодо заявленого клопотання, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку, що таке підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст.49 та ст.106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).

Відповідно до ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно з ч.2 ст. 332-1 КК України порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї з метою заподіяння шкоди інтересам держави, вчинене повторно, карається позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, що усі епізоди кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 , мали місце у період між 05 жовтня 2015 року до 12 травня 2017 року, тобто на даний час минуло більше 5 років, що є підставою для застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Як встановлено судом, що строки давності притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 322-1 КК України закінчились, обвинувачений клопотав перед судом про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього, а обставини щодо вчинення обвинуваченим протягом цих строків нового злочину не виявлено.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно правового висновку, сформульованого у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо застосування положень ст. 49 КК від 05.04.2021, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Жодних відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_1 ухилявся від органу досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні суду надано не було. Так само у суду відсутні відомості про те, що існують підстави для переривання строку притягнення до кримінальної відповідальності.

За таких умов до обвинуваченого має застосовуватись диференційований строк, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України - 5 років. Підстав для застосування загального строку немає.

Таким чином, оскільки з часу вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 , а саме з 12.05.2017 року, минуло понад п`ять років, в судовому засіданні не було встановлено правових перешкод щодо задоволення клопотання ОСОБА_1 з приводу звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332-1 КК України, суд вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню, а ОСОБА_1 - звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Відомостей, які б могли свідчити про наявність у кримінальному провадженні судових витрат чи заходів забезпечення прокурором суду не надано.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 284-288, 314, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332-1 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000845 від 27.06.2022 - закрити.

Речові докази: трудова книжка на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_1 , особова медична книжка на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , які зберігаються у матеріалах кримінального провадження №0000845 - повернути ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити 07 жовтня 2022 року о 13 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_2