УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7, за участю секретаря ОСОБА_8, прокурора ОСОБА_9, старшого слідчого ОСОБА_10 підозрюваного ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002370 від 27.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України щодо підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_12, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0002370 від 27.08.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України щодо підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів. Крім того, просить при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків в розмірі, що складає 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що дорівнює 198 480 грн. з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи клопотання, слідчий вказує, що ОСОБА_1 у невстановленому місці, невстановлену дату та час, але не пізніше 27.08.2022 року з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне придбання без мети збуту психотропних речовин з метою подальшого незаконного зберігання придбав психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, усвідомлюючи заборону вільного обігу 27.08.2022 року, приблизно о 18 год. 20 хв., рухаючись на автомобілі марки Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул. Табірна, 38 та незаконно зберігаючи при собі для власного вживання без мети збуту перевозив раніше придбані ним психотропні речовини PVP, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. В подальшому, 27.08.2022 року, поруч з будинком АДРЕСА_1 , за участі понятих, під час складання протоколу затримання ОСОБА_1 як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, проведено обшук останнього, в ході якого, в внутрішній частині штанів в області паха у які був одягнений останній виявлено та вилучено 1 (один) пакунок із порошкоподібною речовиною всередині - психотропні речовини PVP (1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он). Маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он) в кристалоподібній речовині становить 34,383 г., яку ОСОБА_1 незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Слідчий в своєму клопотанні зазначає, що PVP, згідно «Таблиці І» «Списку № 2 Психотропних речовин, що знаходяться в незаконному обігу», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», є психотропними речовинами та їх маса відноситься до особливо великих розмірів.

Таким чином, ОСОБА_1 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропних речовин у особливо великих розмірах без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

Слідчий зазначає, що на даному етапі досудового розслідування наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю вагомих, належних та допустимих доказів у кримінальному проваджені, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_2 від 27.08.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_3 від 27.08.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 27.08.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 27.08.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 27.08.2022 року; висновком експерта № СЕ-19/111-22/35662-НЗПРАП від 19.09.2022 року; протоколом затримання ОСОБА_1 від 27.08.2022 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_1 від 27.09.2022 року; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Крім того, слідчий в своєму клопотання також вказує на те, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України обґрунтовано вагомими доказами та є всі підстави вважати, що на даний час наявні ризики того, що перебуваючи на волі, він може вчинити спроби: переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, слідчий в своєму клопотанні зазначає, що враховуючи наявність обґрунтованої підозри, беззаперечного підтвердження наявних ризиків, відносно ОСОБА_1 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав клопотання, просив застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити в його задоволенні посилаючись на відсутність ризиків позапроцесуальної поведінки. Крім того, також зазначив, що пред`явлену йому підозру визнає у повному обсязі, наміру переховуватися не має.

Вислухавши пояснення прокурора, підозрюваного, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

27.09.2022 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальниого правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

За матеріалами клопотання маються вагомі докази, які наразі у достатній мірі вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

За практикою Європейського суду з прав людини, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» ).

У справі «Смирнова проти Росії» зазначено, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (як класичний прецедент, рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany) від 27.06.1968 року; рішення у справі «Яґчі і Сарґін проти Туреччини» (Yagci and Sargin v. Turkey) від 08.06.1995 року.

Для відмови в досудовому звільненні особи принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення у справі «Штеґмюллер проти Австрії» (Stogmuller v. Austria) від 10.11.1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини»), вчинення ним подальших правопорушень (рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» (Matznetter v. Austria) від 10.11.1969 року) або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26.06.1991 року, серія А, № 207, п. 51).

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26.01.1993 року).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою №12369 від 26.06.1991 року по справі «Летельє проти Франції», п. 51, за скаргою №5522/04 від 20.01.2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою №38717/04 від 14.10.2010 року по справі «Хайредінов проти України» п. 29, 41 за скаргою №37466/04 від 20.05.2010 року по справі «Москаленко проти України». В пункті 36 останнього зазначено, що «органи судової влади неодноразово посилались на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєні яких він обвинувачується. Однак Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою».

Крім того, суд також зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою №40107/02 від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80, за скаргою №20808/02 від 04.03.2010 року у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушення конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів»

При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, вказане правопорушення є тяжким злочином, санкція якого, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строк від п`яти до восьми років, ОСОБА_1 , неофіційно працевлаштований, раніше судимий, підозру визнає, крім того, наразі підозру обґрунтовано вагомими доказами, а також існує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, також слідчий суддя враховує, що підозрюваний, має на утриманні дитину з інвалідністю, постійне місце проживання, а також враховуючи, що підозрюваний постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 від 27.08.2022 року звільнений з під варти, у судові засідання з'являвся самостійно, а отже хоча і наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, однак вони мають порівняно невисокий ступінь, при цьому посилання на тяжкість вчинення кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворішого запобіжного заходу - тримання під вартою. Однак не застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, а також те, що органом досудового розслідування доведено причетність ОСОБА_1 до інкримінованого правопорушення та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, однак не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає за доцільне на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 25.11.2022 року включно, та зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Оскільки слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосовується інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, слідчий суддя самостійно визначає обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк до 25.11.2022 року також наступні обов`язки:

- не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і на в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131,132,176-178,183,184,193-196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002370 від 27.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України щодо підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - домашній арешт, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 25.11.2022 року включно, та зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк до 25.11.2022 року також наступні обов`язки:

- не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і на в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено в приміщенні суду 04.10.2022 р. о 11 год. 55 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_7