Справа №:755/6083/22
Провадження №: 1-кс/755/1220/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" липня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001796 від 13.07.2022 року про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва звернувся до суду із клопотанням, у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001796 від 13.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України про арешт майна.
Клопотанням обґрунтоване тим, що Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, під процесуальним керівництвом Дніпровської окружної прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001796, у ході якого встановлено, що 06.10.2021, невстановлені особи підробивши офіційні документи незаконно заволоділи правом на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим спричинили останній матеріального збитку у особливо великому розмірі.
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 повідомила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою №10 у 2005 році стала власником квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована з 1975 року.
У подальшому, як повідомила потерпіла, вона, порадившись із своїм сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішили видати довіреність та заповіт на ім`я ОСОБА_5 . Внаслідок чого ОСОБА_5 на початку жовтня 2021 року звернувся за юридичною допомогою до ОСОБА_6 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 .
Після цього, до місця проживання потерпілої та ОСОБА_5 прийшов ОСОБА_6 та надав оригінал Довіреності від 06.10.2021, бланк НРВ 305008, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрована в реєстрі за №923, а також оригінал Заповіту від 06.10.2021, бланк НРВ 305009, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №924.
Крім того, в ході досудового розслідування було встановлено, що того ж дня, а саме: 06.10.2021, відповідно до Договору купівлі-продажу, укладений потерпілою ОСОБА_4 , як продавцем, та ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , як покупцями, потерпіла ОСОБА_4 продала квартиру АДРЕСА_1 , внаслідок чого 06.10.2021 о 11:42 год. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 здійснив державну реєстрацію вказаного нерухомого майна.
У ході проведення допиту в якості потерпілої ОСОБА_4 повідомила, що підписів у вказаних документах, а саме довіреності, заповіту та договорі купівлі-продажу не ставила. Крім того, остання повідомила, що до жодних нотаріусів не їздила та нотаріуси до неї за місцем проживання не приходили. При цьому, потерпіла вказала, що завжди хотіла, щоб належне їй майно перейшло до власності свого сина, ОСОБА_5 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 також повідомив, що його мати жодних підписів у довіреності, заповіті та договорі купівлі-продажу не ставила.
Зважаючи на вищевикладене, існує вірогідність того, що довіреність від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , заповіт від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_5 та договір купівлі-продажу укладений потерпілою ОСОБА_4 , як продавцем та ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , як покупцями, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 06.10.2021 було видано іншою особою та виконані з ознаками підробки офіційних документів.
На даний час у органу досудового розслідування виникла необхідність експертного дослідження, а саме: проведення судово-почеркознавчої експертизи у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, об`єктом вчинення кримінального правопорушення є квартира АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками квартири АДРЕСА_3 являються ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .
Ураховуючи викладене вище, квартира АДРЕСА_1 , стала об`єктом злочинного посягання, відповідно є речовим доказом у кримінальному провадженні №0001796 від 13.07.2022 року.
Так згідно постанови про визнання речових доказів від 13.07.2022 року, що винесена на підставі ст. 98 КПК України, квартира АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом.
Прокурор у судове засідання не з`явився, клопотав про задоволення клопотання у його відсутність.
Відповідно до ст.172 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, про необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, оскільки є необхідність забезпечення арешту майна, так як існують ризики відчуження майна до прийняття судом рішення.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Згідно норми ч.1 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Крім того, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно ч.1 ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом із тим, ч.2 ст.64-? КПК України передбачено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Частиною 10 ст.170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме:
-квартиру АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер нерухомого майна 000), що на даний час на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , шляхом заборони розпорядження майном.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя