Справа №:755/7158/22
Провадження №: 1-кс/755/1364/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" серпня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді при секретарі судових засідань за участю прокурора слідчого захисника підозрюваного ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001821 від 15.07.2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ (м. Дніпро), українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні малолітню доньку, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,-
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в :
слідчий СВ Дніпровського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що у невстановлений досудовим слідством час, але не раніше грудня 2021 року група осіб вирішила заволодіти чужим майном, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належала покійному нині ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка є спадковим майном, а в подальшому реалізувати вказану квартиру добросовісним набувачам з метою заволодіння грошовими коштами в особливо великому розмірі, що належать останнім.

У подальшому, невстановлені особи, у невстановлений точний час та місці запропонували ОСОБА_6 , з використанням завідомо неправдивих офіційних документів, прийняти участь у незаконному заволодінні майновими правами на об`єкт нерухомого майна - квартиру розсташовану за адресою: АДРЕСА_2 , за грошову винагороду, виконавши при цьому роль власника нерухомого майна.

У цей же час у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне особисте збагачення, та останній надав свою згоду на пропозицію невстановлених досудовим слідством осіб, після чого останні повідомили ОСОБА_6 план з незаконного заволодіння чужим майном, а саме повідомили, що останній виконуватиме відведену йому роль власника нерухомого майна, та буде проводити реєстрацію вказаної вище квартири на себе, використовуючи при цьому підроблені документи на право власності на житло, згідно якого він нібито в 21.07.2009 році придбав вказану в покійного нині власника ОСОБА_8 . У цей же час виготовлення підроблених правовстановлюючих документів на нерухоме майно взяли не себе інші співучасники.

Реалізуючи свій злочинний умисел, на заволодіння чужим майно, шляхом обману, продовжуючи підготовку до вчинення злочину, ОСОБА_9 надав невстановленій досудовим слідством особі копії своїх особистих документів, а саме копію паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду. У подальшому, невстановлена досудовим слідством особа, маючи на руках копії особистих документів на ім`я ОСОБА_6 у невстановлений час та місці виготовила завідомо підроблений договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_2 , нібито посвідчений приватним Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_10 від 21 липня 2009 року та зареєстрований в реєстрі за №425, на якому містився відтиск печатки нотаріуса, на бланку з номером ВМІ 284377, згідно якого ОСОБА_8 нібито реалізував квартиру ОСОБА_6 та який мав виконати роль правоустаночого документу під час здійснення реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав за ОСОБА_6 .

У подальшому, у невстановлений час та місці, ОСОБА_6 , діючи єдиним умислом з невстановленими досудовим слідством особами проставив власний підпис в графі «покупець» в примірнику договору купівлі-продажу квартири, та здійснив напис « ОСОБА_6 ».

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на набуття майнових прав на зазначений об`єкт нерухомого майна, з метою подальшого відчуження добросовісним набувачам та заволодіння грошовими коштами останніх, 31.01.2022 року, ОСОБА_9 , звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , офіс якої знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , з метою проведення реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . На підставі наданих ОСОБА_9 документів, державним реєстратором нотаріусом ОСОБА_11 було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна 000), внаслідок чого право власності на вказану квартиру перейшло до ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим слідством особами, не являючись власником нерухомого майна, з використанням завідомо неправдивого офіційного документу, заволодів майновими правами на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належала покійному ОСОБА_8 , є спадковим майном, чим завдав спадкоємиці за майном померлого, а саме: ОСОБА_12 (доньці померлого ОСОБА_8 ) матеріального збитку на суму, що є особливо великим розміром.

Крім того, після здійснення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_6 , невстановлені досудовим слідством особи повідомили ОСОБА_6 , що він може повернутись до місця свого проживання, а саме до міста Дніпро, так як відчуження набутої в незаконний спосіб квартири буде здійснено згодом, а пошуком покупців займуться треті особи.

У подальшому, невстановлені досудовим слідством особи, з метою якнайшвидшого та ефективного пошуку потенційних покупців, на початку лютого 2022 року звернулись до агенції нерухомості «Well Home», які надають посередницькі послуги між покупцем та продавцем під час укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, та послуги реклами, які в свою чергу розмістили оголошення на інформаційних ресурсах, зокрема на платформі «ОЛХ» про продаж квартири за адресою АДРЕСА_2 , за заздалегідь обумовленою ціною.

Разом з тим, зважаючи на той факт, що 24.02.2022 року розпочалось повномасштабне вторгнення рф на територію України, а на території країни було введено військовий стан, укладення будь-яких угод стало неможливим. У подальшому, приблизно в травні 2022 року, оголошення про продаж квартири за адресою АДРЕСА_2 було оновлено та представники «Well Home», які не були поставлені до відома про злочинні плани групи осіб, а також протиправності набуття права власності ОСОБА_6 , почали підшуковувати покупців та проводити показ зазначеної квартири.

Таким чином на вказане оголошення відгукнувся ОСОБА_13 , який після здійсненого перегляду квартири висловив бажання її придбати, за заздалегідь обумовленою ціною 35 000 доларів США. У подальшому, представник агенції нерухомості «Well Home» повідомив невстановлену досудовим слідством особу, про те, що наявний потенційний покупець, який готовий укласти договір купівлі-продажу квартири.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами добросовісного набувача, тобто ОСОБА_13 , невстановлена досудовим слідством особа в ході телефонної розмови повідомила ОСОБА_6 , що у визначений час, тобто 09.08.2022 року, о 13 годині 00 хвилин йому потрібно прибути з міста Дніпро до офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмаченка, 4, прим. 5 - 8.

ОСОБА_6 , виконуючи вказівки невстановленої досудовим слідством особи, у визначений час прибув до офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , де на нього вже очікували потенційні покупці квартири, а саме ОСОБА_13 ,. та його дружина ОСОБА_15 , представник агенції нерухомості «Well Home», що не був поставлений до відома про злочинні плани групи осіб.

У подальшому, цього самого дня, тобто 09.08.2022 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу нотаріусом ОСОБА_14 було підготовлено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , який надано сторонам для підписання.

Діючи за попередньої домовленості з невстановленими слідством особами, повторно, ОСОБА_6 , усвідомлюючи той факт, що він не має будь-яких повноважень на розпорядження зазначеною квартирою, оскільки не купував вказану квартиру в 2009 році, видаючи себе за власника нерухомого майна, надав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу нотаріусом ОСОБА_14 завідомо підроблений договір купівлі продажу від 21 липня 2009 року, та зареєстрований в реєстрі за №425, як підтвердження права власника на квартиру.

У подальшому ОСОБА_6 проставив свій підпис в примірниках складеного приватним нотаріусом ОСОБА_14 договору купівлі-продажу від 09.08.22 (бланк НСВ 333676 та бланк НВС 333677) в графі «Продавець», після чого примірники договору було надано нотаріусу для проведення реєстрації.

За домовленістю сторін, розрахунок за вказаним договором мав бути проведений після укладення договору на суму 35 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 09.08.22 складає 36,57 * 35000 = 1 279 950 грн.), які ОСОБА_13 мав передати ОСОБА_6 в іноземній валюті.

Після чого, коли сторони здійснили підписання договору, о 13 годині 11 хвилин 09.08.2022 року, ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції, відповідно останній не виконав всіх дій, які він вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, а саме не отримав грошові кошти в сумі 35 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на день вчинення злочину становить 1 279 950 гривень, від продажу зазначеної квартири, та злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

09 серпня 2022 року ОСОБА_6 , затримано в порядку ст. 208 КПК України (час фактичного затримання 09.08.2022 року о 13 год.11хв. )

10 серпня 2022 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст.15, ч. 4 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі. Просив задовольнити, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 офіційно не працюючий, власного майна не має, не має місця проживання та реєстрації у м. Києві, існують ризики переховуватись від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконно впливати на свідків, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення або знищити докази по даному кримінальному провадженню. Крім того по кримінальному провадженню не допитані всі свідки, не встановлено всі учасники кримінального провадження, таким чином підозрюваний може повідомити інших невстановлених фігурантів про обставини кримінального провадження.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання , вважає, що клопотання не обґрунтоване, у органу досудового розслідування відсутні відомості про ухилення підозрюваним від органів досудового розслідування. Крім того, зазначив, що підозрюваний є інвалідом 3-ї групи, має мати похилого віку та неповнолітню доньку, яка разом з матір`ю перебуває у Німеччині. Просив зменшити розмір застави у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Заявив клопотання про звільнення ОСОБА_6 з під варти у зв`язку із сплином встановлених строків затримання, оскільки на його думку існує порушення під час вручення підозри ОСОБА_6 , зокрема в часі підпису понятими, які засвідчують факт відмови ОСОБА_6 від отримання підозри. Тому вважає, що підозру вручено з порушенням строку. Крім того, просив відкласти розгляд справи на наступний день, для допиту свідків та дослідження відеозапису.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав свого захисника. Відмовився від надання пояснень, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Слідчий суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов такого висновку.

За вказаним фактом, 15.07.2022 року відомості про вчинення злочину внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001821.

09 серпня 2022 року о 13 год. 11хв. ОСОБА_6 , затримано в порядку ст. 208 КПК України. 10 серпня 2022 року о 13 год. 11 хв. ОСОБА_6 , в присутності понятих та з відеофіксацію повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст.15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з цим злочином, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання істинних завдань КПК України визначених ст. 2.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, слідчим у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України. В тому числі, ОСОБА_6 інкриміновано підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, відповідно до п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, набуло статус остаточного 10 травня 2011 року, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93).

Так, у рішенні ЄСПЛ по справі "Бессієв проти Молдови" суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Слідчий суддя, враховує, що підозрюваний ОСОБА_6 зареєстрований та проживає у м. Дніпро, постійного місця проживання у м. Києві не має. Крім того, обвинувачений не одружений, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків.

Таким чином, наявні ризики дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити інші правопорушення, не надано підтверджуючих документів щодо офіційного працевлаштування, може впливати на потерпілого та свідків, уникати від досудового розслідування та суду. Крім того, триває досудове розслідування з метою встановлення всіх фігурантів кримінального провадження. З огляду на вище викладене, слідчий суддя вважає необхідним застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення затриманої особи у зв`язку із спливом встановлених законом строків затримання слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1 статті 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1 статті 111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Відповідно до ч. 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Статтею 135 КПК Глави 11 Розділу ІІ КПК України передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістку про виклик або ознайомлення з її змістом.

Так, дійсно, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) - шляхом вручення підозрюваному повідомлення про підозру, надіслання його поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, а у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення про підозру для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Під час розгляду клопотання встановлено, що в повідомленні про підозру ОСОБА_6 від 10 серпня 2022 року вказано, що о 13 год. 11 хв. підозрюваний ОСОБА_6 відмовився від підписання повідомлення про підозру, вказаний факт було зафіксовано за участю двох понятих: ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , крім того факт відмови зафіксовано на відео.

З урахуванням вище викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що працівниками поліції дотримано вимог КПК України та порядку вручення підозри ОСОБА_6 .

Разом з тим, слідчий суддя, вважає у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про дослідження відеозапису та допит свідків слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін слідчий суддя має право заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно.

Разом з тим, захисник заявивши вище вказане клопотання не забезпечив доставку у судове засідання свідків для їх допиту. Крім того, до матеріалів клопотання не долучено відеозапису для його дослідження у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Слідчий суддя враховує, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 за інкриміновані йому злочини. Так, санкція ч. 4 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії" від 26.01.2001 (параграф 80, заява № 33977/96) ця обставина сама по собі вже може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, оскільки суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення підозрюваного.

Таким чином, співставляючи можливі негативні наслідки для ОСОБА_6 у разі його засудження до покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін із можливістю уникнення ним покарання шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду підвищує вірогідність існування такого ризику.

Об`єктивна потреба у застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, зумовлюється переліченими ризиками у сукупності з тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень, даними про особу та іншими вищевикладеними обставинами.

При цьому більш м`які запобіжні заходи в світлі конкретних обставин справи не здатні у повній мірі нівелювати наведені у цьому клопотанні ризики та не забезпечать дієвості кримінального провадження як це може бути при застосуванні запобіжного заходу у виді застави, коли невиконання обвинуваченим встановлених обов`язків може стати приводом для звернення в дохід держави та зарахування застави до спеціального фонду Державного бюджету.

З огляду на викладене, враховуючи майновий стан обвинуваченого і його сімейне становище, для належного виконання обов`язків ОСОБА_6 , слідчий суддя, вважає за доцільним визначати йому заставу в розмірі суми 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 240 500 грн. З покладенням на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, при внесенні ним застави у вказаному розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 182-183, 176-178, 186, 193-196, 206, 208, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:
Клопотання - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України на 60 днів - до 07 жовтня 2022 року включно.

Взяти ОСОБА_6 під варту в залі суду та помістити до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 240 500 (один мільйон двісті сорок тисяч п`ятсот) грн у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, UA1012089).

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1)не відлучатись за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2)повідомляти слідчого, прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

3)утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення ним обов`язків, покладених на нього в цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: