Справа № 145/932/20
Провадження №1-кп/145/37/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2022 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

представника служби в справах дітей ОСОБА_10 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000146 від 30.03.2020, про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_2 , студента Економіко-правового фахового коледжу ПВНЗ "Вінницький фінансово-економічний університет", раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

встановив:
Близько 01 години 12 хвилин 30 березня 2020 року водій ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, керуючи технічно справним автомобілем «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою із сторони с.Маянів в напрямку с.Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області, на заокругленій ділянці дороги праворуч, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини ліворуч у кювет, де відбулось перекидання вказаного транспортного засобу.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажири автомобіля «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , загинули на місці події.

Відповідно до висновку судово-токсикологічної експертиз № 842 від 07.04.2020, в крові громадянина ОСОБА_8 , виявлено етиловий спирт у концентрації 1.0 о/оо, що свідчить про те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №21 від 27.04.2020 у трупа ОСОБА_12 виявлена сполучена травма тіла: закрита черепна мозкова травма: рвана рана на голові, крововилив в м`які тканини голови, крововилив в м`які мозкові оболонки; закрита травма грудної клітини: перелом грудини, переломи обох дев`ятих ребер, перелом тіла 9-го грудного хребця, крововиливи в середостіння, крововиливи в обох плевральних порожнинах, крововиливи в паренхіму легень, розрив лівого купола діафрагми, множинні садна спини та попереку; закрита травма живота: розрив селезінки, розрив печінки. Відкритий перелом обох кісток лівої гомілки, з частковою її травматичною ампутацією, закритий перелом кісток правої гомілки, садна правої гомілки.

Вище описана травма виникла від дії тупого твердого предмету (предметів) в умовах дорожньо-транспортної пригоди 30.03.2020.

По ступеню тяжкості вище описана сполучена травма тіла у ОСОБА_12 за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, належить до тяжких тілесних ушкоджень, та стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Смерть ОСОБА_12 наступила від вище описаної сполученої травми тіла. Між смертю та вище описаною травмою прямий причинний зв`язок.

При судово-токсикологічному дослідженні крові виявлено 0,5 о/оо етилового алкоголю, інших спиртів та їх ізомерів не виявлено. В сечі спиртів та їх ізомерів не виявлено. Наявність 0,5 проміле етилового алкоголю у крові живих осіб, відповідно орієнтовної таблиці, може відповідати легкому алкогольному сп`янінню.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №22 від 27.04.2020 у трупа ОСОБА_11 виявлена сполучена травма тіла: сполучена травма тіла: закрита черепна мозкова травма: садна, синець на обличчі, крововилив під тверду мозкову оболонку та в товщу м`яких мозкових оболонок потиличної ділянки головного мозку; закрита хребетно-спинномозкова травма: перелом зуба 2-го шийного хребця з пошкодженням навколишніх зв`язок та з пошкодженням спинного мозку; закрита травма грудної клітини: крововиливи в паренхіму легень; закрита травма живота: розрив селезінки, крововилив в клітковину заочеревного простору, садна ділянки попереку; закритий перелом лівої стегнової кістки, садно по передній поверхні нижньої третини стегна.

Вище описана травма виникла від дії тупого твердого предмету (предметів) в умовах дорожньо-транспортної пригоди 30.03.2020.

По ступеню тяжкості вище описана сполучена травма тіла у ОСОБА_11 за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, належить до тяжких тілесних ушкоджень, та стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Смерть ОСОБА_11 наступила від вище описаної сполученої травми тіла. Між смертю та вище описаною травмою прямий причинний зв`язок.

При судово-токсикологічному дослідженні спиртів та їх ізомерів не виявлено, що може вказувати на тверезий стан покійного на час настання смерті.

Відповідно до висновку експерта № 247 від 16.04.2020 за результатами судової автотехнічної експертизи в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , з технічної точки зору, регламентувались вимогами п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

В ситуації, яка склалась, з технічної точки зору можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 забезпечувалась відповідністю його дій вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці в причинному зв`язку із скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору знаходиться втрата контролю за рухом автомобіля «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , тобто невідповідність його дій вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, ОСОБА_8 порушив вимоги п.п. 2.1 (а), 2.9 (а), 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

*п. 2.1 (а): «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;

*п.2.9 (а): «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних та токсичних речовин»;

*п. 12.1: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. п. 2.1, 2.9 (а), 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із смертю пасажирів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.286 КК України, визнав, розкаявся у вчиненому.

Обвинувачений ОСОБА_8 дав показання, що дійсно 29 березня 2020 року він узяв без дозволу автомобіль маминого приятеля, і з ОСОБА_13 вони поїхали покататися. Зупинилися в центрі с.Ворошилівки, потім зустріли товаришів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які їхали із ОСОБА_16 , поїхали кататися разом. Вночі 30 березня попали в ДТП. Рухались швидко (швидкість не пам`ятає). Хлопці не просили зменшувати швидкість, пам`ятає, як ОСОБА_17 казав: "Давай скоріше!". Саму ДТП чітко не пам`ятає. Прийшов до тями на землі, чув голоси, чиї не знає, здається, навіть очі не відкривав, далі пам`ятає вже, як прокинувся в лікарні. Перед поїздкою він вживав пиво.

Повністю визнає свою провину у вчиненому, тоді не усвідомлював усіх наслідків. Дуже жалкує, що так сталося. У вчиненому кається.

Суд вважає показання обвинуваченого є достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони не спростовуються, а навпаки підтверджуються іншими доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Також винуватість ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

витягом з ЄРДР номер кримінального провадження 0000146 від 30.03.2020, відповідно до якого 30.03.2020 зареєстровано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, згідно викладених обставин: близько 01 години 30 хвилин 30.03.2020 водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою із сторони с. Маянів в напрямку с.Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області, на заокругленні дороги праворуч, допустив виїзд керованого ним автомобіля ліворуч за межі проїзної частини дороги у кювет, де відбулось перекидання транспортного засобу. Внаслідок даної пригоди пасажири автомобіля ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від отриманих травм загинули на місці пригоди; водій ОСОБА_8 , пасажири ОСОБА_18 та ОСОБА_19 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до лікарні з різним ступенем тілесних ушкоджень;

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.03.2020, планом-схемою та фототаблицями до нього, відповідно до яких автомобіль "LЕХUS" розташований у лівому кюветі автодороги Маянів-Ворошилівка Тиврівського району на відстані 53,1 м від кінця правого сліду ходу. Деформації та пошкодження характерні при неодноразовому перекиданні транспортного засобу; труп ОСОБА_11 в положенні лежачи на спині, розташований на відстані 18,1 м від кінця сліду юзу таким чином, що голова знаходиться на відстані 9,1 м до узбіччя, а ноги на відстані 8,7 м; труп ОСОБА_12 в положенні лежачи на спині, розташований на відстані 27, 8 м від задньої лівої вісі автомобіля таким чином, що голова знаходиться на відстані 33,8 м, а ноги на відстані 33,5 м до лівого узбіччя;

висновком експерта №842 від 30.03.2020, відповідно до якого при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_8 , 2003 р.н., методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт у концентрації 1.0 %о. Наявність метилового спирту, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. Наявність похідних барбітурової кислоти, 1,4-бензодіазепіну та фенотіазину, алкалоїдів групи опію, тетрагідроканабінолу, а також ефедрину та ефедрону не виявлено;

протоколом проведення слідчого експерименту від 17.04.2020 за участю свідка ОСОБА_18 , під час якого було встановлено, що за кермом автомобіля "LЕХUS", д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП перебував ОСОБА_8 ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 17.04.2020 за участю свідка ОСОБА_19 , під час якого було встановлено, що за кермом автомобіля "LЕХUS", д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП перебував ОСОБА_8 ;

висновками експерта №254 від 09.06.2020, №255 від 18.05.2020, відповідно до яких кров ОСОБА_8 за системою АВО відноситься до групи АВ; В слідах на обох ватних тампонах, представлених на дослідження, встановлено наявність поту. При визначенні його групової належності виявлені антигени А та В. Таким чином, якщо піт належить одній людині, то група крові її АВ і походження її від ОСОБА_8 не виключається. Якщо ж піт походить від двох (декількох) осіб, тобто являється змішаним, то групи крові їх А з ізогемаглютинином анти-В, В зізогемаглютином анти-А та АВ;

висновком експерта №21 від 30.03.2020, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_14 , 2000 року народження, виявлена сполучена травма тіла: Закрита черепно-мозкова травма: рвана рана на голові, крововилив в м`які тканини голови, крововилив в м`які мозкові оболонки; Закрита травма грудної клітини: перелом грудини, переломи обох дев`ятих ребер, перелом тіла 9-го грудного хребця, крововиливи в середостіння, крововиливи в обох плевральних порожнинах, крововиливи в паренхіму легень, розрив лівого купола діафрагми, множинні садна спини та попереку; Закрита травма живота: розрив селезінки, розрив печінки. Відкритий перелом обох кісток лівої гомілки, з частковою її травматичною ампутацією. Закритий перелом кісток правої гомілки, садна правої гомілки.

Вище описана травма виникла від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо, в умовах дорожньо-транспортної пригоди 30.03.2020,

По ступеню тяжкості вище описана сполучена травма тіла у ОСОБА_12 за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, належить до тяжких тілесних ушкоджень, та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_12 наступила від вище описаної сполученої травми тіла. Між смертю та вище описаною травмою прямий причинний зв`язок.

При судово-токсикологічному дослідженні крові виявлено 0,5о/оо етилового алкоголю, інших спиртів та їх ізомерів не виявлено. В сечі спиртів та їх ізомерів не виявлено. Наявність 0,5о/оо етилового алкоголю у крові живих осіб, відповідно орієнтовної таблиці, може відповідати легкому алкогольному сп`янінню.

При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 судово-медичних даних, які вказують на переїзд тіла колесами автомобіля немає;

висновком експерта №22 від 30.03.2020, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , 2003 р.н., виявлена сполучена травма тіла: сполучена травма тіла: Закрита черепно-мозкова травма: садна, синець на обличчі, крововилив під тверду мозкову оболонку та в товщу м`яких мозкових оболонок потиличної ділянки головного мозку; Закрита хребетно-спинномозкова травма: перелом зуба 2-го шийного хребця з пошкодженням навколишніх зв`язок та з пошкодженням спинного мозку; Закрита травма грудної клітини: крововиливи в паренхіму легень; Закрита травма живота - розрив селезінки, крововилив в клітковину заочеревного простору, садна ділянки попереку. Закритий перелом лівої стегнової кістки, садно по передній поверхні нижньої третини стегна.

Вище описана травма виникла від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо, в умовах дорожньо-транспортної пригоди 30.03.2020,

По ступеню тяжкості вище описана сполучена травма тіла у ОСОБА_11 за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, належить до тяжких тілесних ушкоджень, та стоїть в причинному зв`язку зі смертю.Смерть ОСОБА_11 наступила від вище описаної сполученої травми тіла. Між смертю та вище описаною травмою прямий причинний зв`язок.

При судово-токсикологічному дослідженні спиртів та їх ізомерів не виявлено, що може вказувати на тверезий стан покійного на час настання смерті.

При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 судово-медичних даних, які вказують на переїзд тіла колесами автомобіля немає.

висновком експерта №226 від 07.04.2020, відповідно до якого на момент експертного огляду робоча гальмівна система, рульове керування автомобіля «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходиться у працездатному стані.

У деталях та вузлах робочої гальмівної системи, рульового керування автомобіля «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

На момент експертного огляду ходова частина автомобіля «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходиться в технічно несправному та непрацездатному стані, через несправності вказані в дослідницькій частині висновку та які виникли в процесі розвитку події ДТП.

У деталях та вузлах ходової частини автомобіля «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Оскільки під час експертного огляду у вузлах та агрегатах, рульового керування, робочої гальмівної системи та ходової частини автомобіля «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , наявних несправностей, які б могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тому вирішення питання: «Якщо дані технічні несправності наявні, то чи є вони наслідком конструктивних недоліків системи або порушення правил їх експлуатації ?» втрачає технічний зміст і не досліджувалось;

висновком експерта №247 від 16.04.2020, відповідно до якого в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , з технічної точки зору регламентувались вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху України;

В ситуації, яка склалася, з технічної точки зору можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , забезпечувалась відповідністю його дій вимогам п.12.1 ПДР України, при умові постійного контролю за рухом цього автомобіля.

В даній дорожній обстановці в причинному зв`язку зі скоєнням даної ДТП з технічної точки зору знаходилась втрата контролю за рухом автомобіля «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 (невідповідність його дій вимогам п.12.1 ПДР України);

постановою про приєднання речового доказу до кримінального провадження від 30.03.2020, відповідно до якої до кримінального провадження №0000146, в якості речового доказу приєднано автомобіль «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 0541, належить ОСОБА_20 , що поміщений на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів Гніванського ВП ГУНП у Вінницькій області, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане ТСЦ 0541.

а також показаннями потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , допитаних в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_5 дала показання, відповідно до яких вона є матір`ю померлого ОСОБА_24 . Її син вийшов від дівчини. Юліан з Тростогоном під`їхали. Ніхто алкоголь не вживав. Юліан і їхній син дружили, ОСОБА_25 до них приїжджав, син називав його гарним другом. Обвинувачений автомобіль брав неодноразово, їздив в стані алкогольного сп`яніння. Мама на заробітках в Італії, бабуся виховувала. після ДТП ОСОБА_26 не приходила до них, вона ходила до ОСОБА_27 (вони - куми). Їм дали 20000 гривень за сина. Цивільний позов підтримує повністю.

Потерпіла ОСОБА_6 дала показання, відповідно до яких обвинувачений - її похресник. Пів на другу зателефонував батько ОСОБА_28 і запитав, чи є ОСОБА_29 вдома. Сина не було. Сказав швидко їхати на ОСОБА_30 , там аварія і, кажуть, що там їхній ОСОБА_29 . Вони з чоловіком почали швидко збиратися. До хвіртки під`їхали автомобілем родичі ОСОБА_31 . ОСОБА_32 машина була у них під ворітьми і вони, приїхавши вже з місця аварії, хотіли її забрати. Приблизно через тиждень (може, раніше) до них приїжджала мати ОСОБА_25 , жалілась, що син в реанімації, йому весь час щось колять, приходячи до тями, він весь час кричить: "я вбив ОСОБА_33 ". Юліан давно ганяв на автомобілі. Довгий час мати ОСОБА_25 була на заробітках в Італії, а він жив з бабусею та дідусем. Мати вихованням не займалася. Пізніше вона його забрала, як там приділяла йому увагу, їй не відомо. Цивільний позов підтримує повністю.

Потерпілий ОСОБА_4 дав показання, відповідно до яких ОСОБА_25 самостійно їздив на автомобілі ще з 14 років. Він особисто його бачив, нечасто, але бачив. Їздив швидко, не збавляючи швидкості на поворотах, його ловили, навіть "давали по шапці". 29 березня 2020 року вночі подзвонив сусід, сказав, що ДТП, треба під`їхати. Він приїхав, шукав сина, сказали, що немає більше ОСОБА_34 . Його син від ОСОБА_35 був на відстані 74 м, а від автомобіля - 34 м. Співмешканець мами дзвонив через 3-4 дні, що хотів би зустрітися, домовитися, щоб з адвокатами. Мати не підходила, не вибачалася, ніяких сум не пропонувала, ні про що не домовлялися. Вони з дружиною були готові до діалогу, бо розуміли, що їхні діти самі сіли до його автомобіля, довірившись. Цивільний позов підтримує повністю.

Свідок ОСОБА_19 показав суду, що вони з ОСОБА_36 були в м.Гнівані, подзвонив ОСОБА_37 , сказав, що він у своєї дівчини, просив забрати його по дорозі, купити пива, щоб попити у когось вдома. Купивши пиво у АТБ, вони поїхали у с.Ворошилівка, в центрі стояв «LЕХUS» (не знали хто там в середині), поїхали за ОСОБА_38 . Забравши його, вони зупинилися біля будинку ОСОБА_34 , «LЕХUS» їх обігнав і зупинився через кілька хат. Коли вони під`їхали, ОСОБА_39 і ОСОБА_40 , які були в автомобілі «LЕХUS», їх зупинили, запропонували йому залишити свій автомобіль, щоб поїхати усім разом з ними покататися. Він сидів у «LЕХUS» ззаду за пасажиром, ОСОБА_37 - посередині, ОСОБА_41 - за водієм, ОСОБА_40 - на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_25 на місці водія. Вони поїхали за село, попили там пива (хвилин десять). Юліан запропонував ще покататися, так як він та ОСОБА_40 були трохи випивші, тому він з ОСОБА_42 та ОСОБА_38 спочатку не хотіли, однак потім погодилися поїхати в с.Маянів. Швидкість руху автомобіля була близько 130 км/год., вони казали ОСОБА_25 , що занадто швидко він їде, однак він їх заспокоював, що нічого з цим автомобілем не буде, що це не «Жигулі», та поїхав ще швидше. По дорозі назад вони на повороті перевернулися. Перекидалися неодноразово. Стало дуже тихо, він побіг до першої хати почав стукати та кликати на допомогу. Вийшов ОСОБА_43 із дружиною, яким він повідомив, що там аварія і просив піти подивитися, що там трапилося.

Свідок ОСОБА_21 дала показання, що дійсно 30 березня 2020 року, вночі, вона спала з чоловіком, до них у вікно постукав ОСОБА_32 Стахів, у нього була закривавлена голова і сказав, що хлопці попали в аварію та попросив її чоловіка піти подивитись, що там. Вона дала ОСОБА_32 рушника, бо капала кров. ОСОБА_32 залишився у неї, а чоловік пішов дивитись. Вона викликала швидку та поліцію.

Свідок ОСОБА_22 дав показання, що в темну пору доби 30 березня 2021 року він їхав до батьків і побачив, як на великій швидкості прогнався якийсь автомобіль. Коли він під`їхав, то побачив автомобіль "Лексус", за кермом якого сидів обвинувачений ОСОБА_25 і він зробив йому зауваження.

Свідок ОСОБА_23 дав показання, що він їхав разом з ОСОБА_22 і побачив, що на великій швидкості проїхав автомобіль, вони наздогнали його і побачили за кермом обвинуваченого ОСОБА_25 , ОСОБА_44 зробив йому зауваження, той сказав, що зрозумів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 повинен нести відповідальність за ч.3 ст.286 КК України, оскільки керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило загибель кількох осіб.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_8 (раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, вчинив неумисний злочин у віці 16 років, внаслідок ДТП отримав інвалідність ІІ групи), обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільнонебезпечне діяння, щире каяття у вчиненому, вчинення злочину неповнолітнім, добровільне відшкодування майнової шкоди та частково моральної, запевнення в подальшому не вчиняти злочини; обставини, які обтяжують його відповідальність, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Тиврівським районним відділом філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як низький. Соціально-психологічна характеристика: обвинувачений раніше несудимий, злочин характеризується необережною виною, скоєний у віці 16 років; психологічний стан на даний час в межах норми та відповідає віковій категорії. З 28.02.2020 проживає в с.Ворошилівка Вінницької області, має окрему кімнату, забезпечену належними побутовими умовами для проживання, до 28 лютого проживав з матір`ю та молодшим братом в Італії близько 6 років, де навчався в училищі на спеціаліста по опаленню, приїхали до України у зв`язку із карантином. За місцем проживання характеризується позитивно. Соціально-психологічні потреби, тобто ті, які обумовлюють ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, та криміногенні фактори не виявлено. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства; виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті надати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 № 5 при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у статтях 65-67 КК обставин суди відповідно до ч. 1 ст. 103 КК мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами (оскільки такого права не отримував), та приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення постійного контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст.ст.75, 76, 104 КК України.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_26 на її користь 500 000 грн. моральної шкоди, та 5000 грн. судових витрат (на правову допомогу).

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_26 на його користь 58 500 грн. майнової шкоди, 500 000 грн. моральної шкоди, та 5000 грн. судових витрат.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_26 на її користь 58 800 грн. майнової шкоди, 500 000 грн. моральної шкоди, та 5000 грн. витрат за надання правової допомоги.

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 цивільні позови підтримали, просять їх задоволити з урахуванням відшкодованого.

Обвинувачений ОСОБА_8 заявлені цивільні позови визнав.

Потерпілим ОСОБА_4 відшкодовано 58 500 грн. майнової шкоди, 20 000 грн. моральної шкоди, ОСОБА_6 - 58 800 грн. майнової шкоди, 15 000 грн. моральної шкоди, а також ОСОБА_45 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні цивільних позовів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки на час винесення вироку майнову шкоду потерпілим відшкодовано повністю, суд вважає, що цивільні позови в цій частині не підлягають задоволенню.

Позови потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне задоволити частково, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує вищевказані обставини та наявні докази заподіяної потерпілим шкоди, глибину моральних страждань потерпілих, отримані ними душевні травми, порушення звичних життєвих зв`язків, що змушувало докладати додаткові зусилля до нормалізації свого життя, обґрунтування, які викладені у цивільних позовах та під час судового розгляду, стан їх здоров`я, вік, ступінь вини обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, майновий стан, інші обставини справи, а також виходить із засад розумності, виваженості і справедливості, майнового стану обвинуваченого (те, що ОСОБА_8 не працює, має ІІ групу інвалідності) та вважає за необхідне стягнути на користь потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди по 200 000 гривень кожному. Саме такий розмір моральної шкоди, враховуючи наслідки злочину, фізичний та моральний стан потерпілих буде достатньою сатисфакцією.

Суд враховує, що на відшкодування моральної шкоди потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перераховано по 20 000 грн, а ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди отримала 15000 гривень, а тому суд вважає за доцільне стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по 180 000 грн 0), а на користь ОСОБА_6 185 000 грн 0).

Визначаючи особу, яка має нести цивільну відповідальність за позовами, суд зазначає, що ст. 1179 ЦК України передбачає самостійну відповідальність неповнолітньої особи за завдану нею шкоду на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками. За своїм характером відповідальність батьків неповнолітнього є додатковою, або субсидіарною. Її суть полягає в тому, що вищезазначені особи відповідають перед потерпілим у тій частині, в якій не можуть відповідати самі неповнолітні через відсутність у них майна, достатнього для відшкодування шкоди. Обов`язок батьків відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Крім того, відповідно до положень ст.ст.118, 120, 124 КПК України підлягають також стягненню з обвинуваченого на користь потерпілих понесені ними процесуальні витрати на правову допомогу у сумі по 5000,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України та скасовує арешт на тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, і призначити покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки він не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На задоволення цивільного позову ОСОБА_5 стягнути з ОСОБА_8 , а в разі відсутності у неповнолітнього майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, із законного представника неповнолітнього обвинуваченого - матері ОСОБА_26 , на користь ОСОБА_5 180 000 гривень моральної шкоди та 5000 гривень витрат за надання правової допомоги, а всього 185 000 (сто вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

На задоволення цивільного позову ОСОБА_4 стягнути з ОСОБА_8 , а в разі відсутності у неповнолітнього майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, із законного представника неповнолітнього обвинуваченого - матері ОСОБА_26 , на користь ОСОБА_4 180 000 гривень моральної шкоди та 5000 гривень витрат за надання правової допомоги, а всього 185 000 (сто вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

На задоволення цивільного позову ОСОБА_6 стягнути з ОСОБА_8 , а в разі відсутності у неповнолітнього майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, із законного представника неповнолітнього обвинуваченого - матері ОСОБА_26 на користь ОСОБА_6 185 000 гривень моральної шкоди, та 5000 гривень витрат за надання правової допомоги, а всього 190 000 (сто дев`яносто тисяч) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2020 на автомобіль «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане ТСЦ 0541.

Речові докази: автомобіль «LЕХUS NХ 300 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 0541, належить ОСОБА_20 , що поміщений на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів Гніванського ВП ГУНП у Вінницькій області, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане ТСЦ 0541, яке приєднано до матеріалів кримінального провадження, повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 30 копійок за проведення експертиз технічного стану транспортного засобу та автотехнічної експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_46